Справа № 296/3650/25
Вирок

Іменем України

16 липня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 10.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 близько 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_6 в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по проїзній частині вул. Корольова, зі сторони вул. Вітрука в напрямку вул. Східна в м. Житомирі.

Рухаючись у вказаний день, час та місці зазначеним транспортним засобом, водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.2, Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, при здійсненні маневру повороту праворуч на вул. Східна не надав дорогу пішоходу, яка перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переході на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого передньою частиною автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вулиці Східна справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу на регульованому пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі та лівій кисті, закритого уламкового перелому тіла лівої ключиці з розходженням уламків по ширині на ширину кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3.б), 2.9 а), 16.2 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

11 липня 2025 року в м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст. 469, 471 КПК України.

Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно в повному обсязі визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки, сприяв усуненню заподіяної шкоди, ( ОСОБА_6 визнав вину, сприяв встановленню істини по справі беручи участь в слідчих діях, ініціювавши укладення угоди, що сприятиме швидкому встановленню істини по справі, повністю добровільно відшкодував завдані збитки), з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, у виді трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Захисник просить затвердити вказану угоду.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просила затвердити зазначену угоду.

Представник потерпілої підтримала клопотання потерпілої.

Прокурор вважає, що угода про примирення затвердженню не підлягає, оскільки покарання за угодою є занадто м`яким.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, представника потерпілої та захисника, доходить наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 11.07.2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Суд, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 визнав вину, сприяв встановленню істини по справі приймаючи участь в слідчих діях, ініціювавши укладення угоди, що сприятиме швидкому встановленню істини по справі, повністю добровільно відшкодував завдані збитки, з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, а також те, що обвинувачений на даний час є військовослужбовцем ЗСУ, вважає можливим застосування ст. 69 КК України, тобто призначити обвинуваченому покарання з переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання, у виді штрафу до прибутку держави.

З обвинуваченого підлягають до стягнення процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 11 липня 2025 року, укладену в м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди про примирення від 11.07.2025 року покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 11351 грн 64 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Речовий доказ у справі автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 березня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8