Справа № 133/979/25
Провадження №11-сс/801/604/2025
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

01 серпня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу представника ТОВ «SkoFin s.r.o.» адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2025 року,

установив:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ТОВ «SkoFin s.r.o.», про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000120 від 24.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Не погодившись з постановленим рішенням, представник ТОВ «SkoFin s.r.o.» адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на автомобіль Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, який накладено ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в справі №133/979/25 від 26.03.2025.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Положенням статтей 398, 399 КПК України регламентовано дії судді-доповідача в процесі вирішення питання про прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції та визначено підстави для постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження.

Зокрема, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку (ч.4 ст.399 КПК), а згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначені у ч.1 ст.309 КПК України. Зокрема, відповідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України. При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, а саме про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Відповідно до ч. 3 ст.309 КПК України інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст.309 КПК України переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст.309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Окрім того, обмеження права на апеляційне оскарження рішення слідчого судді про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України узгоджується із висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.02.2019 в справі № 569/17036/18, а також у постанові від 20.05.2024 в справі № 712/191/23 (провадження №51-3208 кмо 23), де зазначено, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто, судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України. Ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зважаючи на те, що ухвала слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2025 року не входить до переліку тих рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, тому вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «SkoFin s.r.o.» адвоката ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1