КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.04.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 та скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у кримінальному провадженні №0000100 від 14.02.2023 року, а саме в частині грошових коштів у розмірі 47 877 доларів США, які на праві власності належать ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у кримінальному провадженні №0000100 від 14.02.2023 року, у частині арешту грошових коштів.

26.05.2025 до Київського апеляційного суду з Шевченківського районного суду міста Києва надійшли матеріали судового провадження за клопотанням представника ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ч. 1 ст. 174 КПК України.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з

___________________________________________________________________________

Справа № 757/46658/24/24 Слідчий суддя - ОСОБА_6

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7220/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 Глави 26 КПК України.

Відповідно до частини 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.

Водночас оскарження ухвал слідчого судді, які постановлені в порядку ст. 174 КПК, зокрема, щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Вказане узгоджується і з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.05.2024 у справі № 712/191/23.

Частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.

У даному випадку закон не передбачає права або обов`язку суду апеляційної інстанції давати оцінку законності чи незаконності прийнятого по суті рішення слідчим суддею.

Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування арешту майна, постановленої у порядку ч. 1 ст. 174 КПК України, вважаю, що підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 відсутні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 309, 376, 392, 399 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1