Справа № 204/6695/25
Провадження № 1-в/204/874/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника закладу: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

особи відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції з зали суду в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник закладу ОСОБА_4 підтримала подану заяву та просила суд продовжити застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 , ураховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, не заперечувала проти задоволення заяви представника закладу.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що житловий будинок не підпалювала, він загорівся сам. У той час, коли відбувалися ті події, вона була після контузії, у зв`язку з якою у неї дуже боліла голова та вона проходила лікування у Херсонській області. Наразі розуміє, що хворіє, необхідність лікування усвідомлює, але хотіла б щоб їй змінили лікування на амбулаторне. Уважає, що може лікуватися за місцем проживання у м. Херсон.

Захисник ОСОБА_5 у задоволенні заяви представника закладу просив відмовити, зазначивши, що у даному судовому засіданні встановлено, що психічний стан ОСОБА_6 є стабільним, вона усвідомлює необхідність лікування та особливої небезпеки для оточуючих не становить. Просив суд не приймати висновок №719 від 24.06.2025.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є лікуючим лікарем ОСОБА_6 пояснила, що коли пацієнтка дізналася про рішення комісії та попередню заяву, її поведінка значно погіршилася, вона почала порушувати режим відділення, сперечалась з персоналом. ОСОБА_6 почала стверджувати, що є психічно здоровою та лікування не потребує. У зв`язку з погіршенням стану пацієнтки, був проведений повторний огляд, під час якого комісія дійшла висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 в умовах закладу зі звичайним наглядом. На даний час ОСОБА_6 становить небезпеку для оточуючих, її стан нестабільний, вона потребує постійного лікування.

Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, вислухавши пояснення лікуючого лікаря, дослідивши історію хвороби ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Порядок вирішення судом питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру та питань, пов`язаних з продовженням, зміною або припиненням застосування примусових заходів медичного характеру, регламентований ст.ст. 513, 514 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК (2341-14) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім,з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особоюсуспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно з п. 2 «Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31 серпня 2017 року за № 992 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 року за № 1408/31276, ПЗМХ за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.

Судом встановлено, що ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08.01.2025 стосовно ОСОБА_6 , яка вчинила діяння, що мало ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 719 від 24.06.2025, ставити під сумнів, який у суду відсутні підстави, вбачається, що враховуючи погіршення психічного стану пацієнтки після огляду комісією лікарів-психіатрів 09.06.2025, повторно оглянута комісією лікарів-психіатрів. Поведінка носить демонстративний характер конфліктністю, висловлює невдоволення необхідністю перебування в даному закладі, нехтує розпорядком дня і режимом відділення. В психічному стані виявляються формальні розлади мислення зі зниженням критичності, зісковзуваннями, своєрідністю суджень; емоційні розлади у вигляді емоційної нестійкості, напруження і настороженості, відривчасті маячні ідеї стосунку, збитку до односельчан, матері і співмешканця. Дисимулює хворобливу симптоматику, описану в медичній документації (твердження, що за нею слідкує супутник, що під вікнами ходять сусіди і їздять одні і ті ж самі автівки, жагу до підпалів, володіння екстрасенсорними здібностями, агресивну поведінку до співмешканця і матері, конфліктність із односельчанами), шляхом раціоналізації. Жалю з приводу скоєного не має. Себе психічно хворою категорично не вважає. Лікувальні настанови відсутні. Викладене свідчить про суспільну небезпеку пацієнтки для оточуючих. Відповідно до шкали HCR-20: ризик насильства ОСОБА_6 у майбутньому «помірний».

Згідно пояснень у судовому засіданні лікуючого лікаря ОСОБА_7 , ОСОБА_6 потребує постійного лікування, її стан нестабільний, остання становить небезпеку для оточуючих.

Таким чином, приймаючи до уваги наведений висновок № 719 від 24.06.2025, ставити під сумнів який у суду відсутні підстави, з урахуванням характеру психічного захворювання, яке наявне у ОСОБА_6 , про що остання пояснила у судовому засіданні, а її захисник не заперечував, відсутність усвідомлення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, ураховуючи пояснення лікуючого лікаря ОСОБА_7 , якою у судовому засіданні підтверджено необхідність продовження лікування ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю психічного захворювання та нестабільним психічним станом, ураховуючи тяжкість вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про задоволення заяви представника закладу про продовження стосовно ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу зі звичайним наглядом.

При цьому, стороною захисту не надано та не підтверджено суду відомостей про відсутність необхідності застосування раніше призначеного заходу, необхідності у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру. Висновку лікаря-психіатра з якого можливо було б встановити покращення психічного стану ОСОБА_6 , за якого остання особливої небезпеки для суспільства не становить та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу зі звичайним наглядом, не надано.

Щодо посилань сторони захисту про неможливість прийняття при розгляді даної заяви висновку № 719 від 24.06.2025, суд зазначає, що такі посилання сторони захисту є необґрунтованими та не підтвердженими, оскільки у судовому засіданні встановлено, що після огляду ОСОБА_6 09.06.2025 комісією лікарів психіатрів, психічний стан пацієнтки погіршився, у зв`язку з чим, заява про зміну застосування примусових заходів, яка була раніше скерована до суду, відкликана. При цьому, ураховуючи пояснення самої ОСОБА_6 у судовому засіданні про наявність у неї психічного захворювання та поряд з цим відсутності усвідомлення суспільної небезпеки вчиненого діяння, у сукупності з поясненнями лікуючого лікаря про нестабільність психічного стану пацієнтки та необхідності продовження її постійного лікування, у суду відсутні підстави для відхилення висновку лікарів-психіатрів № 719 від 24.06.2025, який і став підставою для звернення представником закладу до суду з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу зі звичайним наглядом.

Долучена захисником копія висновку комісії лікарів-психіатрів № 631 від 09.06.2025, відповідно до якого клінічну картину захворювання зумовлюють не різко виражені формальні розладу мислення з зісковзуваннями, своєрідністю суджень; в емоційній сфері: образливість в міжособистісних контактах, завищена самооцінка, потреба в незалежності та самостійності. Продуктивна симптоматика не виявляється. Погоджується з хворобливістю переживань минулого, описаних в медичній документації. Висловлює настанови на подальший прийом лікування і спостереження у лікаря психіатра, шкодує з приводу свого вчинку, судом не приймається, оскільки, як встановлено у судовому засіданні після проведення вказаного огляду психічний стан пацієнтки погіршився, у зв`язку з чим комісією проведено огляд пацієнтки 24.06.2025. Крім того, з матеріалів історії хвороби встановлено, що на підставі вказаного висновку представником закладу скеровано до суду заяву про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, та щодо якої представником закладу у подальшому подано заяву про залишення її без розгляду.

Щодо клопотання сторони захисту про відкладення розгляду даної заяви, у зв`язку з неможливістю її розгляду до розгляду іншим складом суду заяви представника закладу про зміну застосування примусових заходів медичного характеру то, як вже зазначено судом, представником закладу подано заяву про залишення без розгляду заяви про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , отже розгляд даної заяви та раніше поданої не є пов`язаними між собою.

Таким чином, приймаючи до уваги наведений висновок № 719 від 24.06.2025, пояснення у судовому засіданні лікуючого лікаря, відомості історії хвороби ОСОБА_6 , пояснення ОСОБА_6 у судовому засіданні, ураховуючи характер психічного захворювання наявного у неї, та тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про задоволення заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, статтями 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08.01.2025, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Повний текст ухвали складено 07.07.2025.

Суддя ОСОБА_1