Справа № 752/8844/25
Провадження по справі № 1-кс/752/3793/25
У Х В А Л А

іменем України

"30" квітня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника власників майна - ОСОБА_4 ,

встановив:

24 квітня 2025 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024, яке 23.04.2025 вилучено під час обшуку за місцем знаходження ТОВ «Юридична скеля України» за адресою: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 66.

Вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом, оскільки воно може містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав. Пояснив, що вилучені в ході обшуку документи та майно відповідають критеріям ст.98 КПК України. Просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила. В обґрунтування своєї позиції представник зазначила, що обшук проведений з порушенням вимог КПК України, зважаючи на те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2025 органу досудового розслідування надано дозвіл на копіювання інформації з електронних засобів збереження інформації та її вилучення лише у випадку неможливості встановити чи скопіювати таку інформацію через необхідність подолання систем логічного захисту. Між тим, за наслідками проведення обшуку за місцем знаходження ТОВ «Юридична скеля України» було вилучено мобільний телефон марки ZTE Blade A31 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору, який не містив логічних паролів захисту. Тому, слідчий мав можливість оглянути та вилучити всю наявну у мобільному телефоні інформацію шляхом копіювання для подальшого використання під час здійснення досудового розслідування.

Не дивлячись на ухвалу слідчого судді і надання ОСОБА_5 добровільного доступу до мобільного телефону, слідчим прийнято рішення про його вилучення.

Також в ході проведення обшуку слідчим було вилучено оригінали фінансово - господарської документації товариства, які не мають жодного відношення до предмету досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не є знаряддям вчинення злочину та предметом кримінального правопорушення, та не відповідають критеріям речових доказів згідно ст.. 98 КПК України. У постанові слідчого про визнання речовими доказами від 23.04.2025, слідчий не зазначив, яким саме критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, відповідають вилучені у ТОВ «Юридична скеля України» документи та майно. Таких критеріїв наведено і прокурором у клопотанні про арешт майна.

За таких обставин, представник власника майна ОСОБА_4 вважала клопотання органу процесуального керівництва необґрунтованим та просила у задоволенні клопотання відмовити.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку представника власника майна з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи організували протиправний механізм сприяння громадянам України в ухиленні від мобілізації шляхом внесення недостовірних відомостей до державних реєстрів. Протиправний механізм полягає у тому, що ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, підшукують серед мешканців м. Києва та інших регіонів, чоловіків призовного віку, які мають на меті отримати документи щодо відстрочки від призову, а також отримання бронювання, без наявних на те законних підстав визначених законодавством України на період дії військового стану. Отримавши згоду від заінтересованих осіб ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи з метою здійснення протиправних дій отримують від них грошові кошти та організовують внесення недостовірних відомостей до державних реєстрів.

Також в ході досудового розслідування встановлена причетність посадових осіб ТОВ «Юридична скеля України», ТОВ «Ореол Клін» та ТОВ «Ореол Клін Україна» до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.

23 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2025 проведено обшук за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Юридична скеля України», ТОВ «Ореол Клін» та ТОВ «Ореол Клін Україна» за адресою: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 66, за наслідками якого виявлено та вилучено документи, перелік яких вказаний у протоколі обшуку (угоди, договори, оборотно- сальдові відомості, контракти, рахунки-фактури тощо), а також об`єкт електронного збереження інформації (мобільний телефон марки ZTE Blade A31 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі синього кольору).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 вилучені документи та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування та необхідні для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що органом не доведено, що документи та мобільний телефон, на арешті яких наполягає прокурор, які вилучено за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Юридична скеля України», є такими, що відповідають критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України.

Так, протокол обшуку не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр для висновку про те, що вилучене у ТОВ «Юридична скеля України» майно та документи, є доказом кримінального правопорушення, а також відомостей про наявність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого від 23.04.2025, якою вказане майно та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вказане вилучене майно, яке конкретно значення має це майно для кримінального провадження, як саме це майно буде використано під час досудового розслідування.

Таких критеріїв не наведено і прокурором у клопотанні про арешт майна й у судовому засіданні під час з розгляду даного клопотання про арешт майна.

Враховуючи принципи змагальності, свободи у поданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, враховуючи відсутність належного обґрунтування щодо відповідності вилученого мобільного телефону критеріям речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна. За таких обставин, клопотання про арешт є таким, що не підлягає задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Відмовити прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000182 від 16.04.2024, яке належить ТОВ «Юридична скеля України» та було вилучено 23.04.2025 під час обшуку за адресою: м. Київ, проспект Повітряних Сил, буд. 66.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1