Справа № 333/4012/25
Номер провадження 1-кп/333/693/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби у кримінальному провадженні № 0000341 від 09.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця, який перебував на посаді стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищевказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України.

05.06.2025, в ході судового розгляду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, у зв`язку із тим, що він має намір продовжити проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , командир якої не заперечує проти прийняття його на службу. Разом з клопотанням адвокат надав суду відповідну письмову згоду командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_6 №31/273 від 21.05.2025.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що бажає продовжити військову службу у зазначеній військовій частині, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України звільненню від кримінальної відповідальності підлягають лише ті особи, які під час дії воєнного стану вперше вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 КК України, тоді як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні трьохкримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця' 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», в порущення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 12В Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08.11.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя з відпустки, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 21.11.2024 тривалістю понад три доби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону. України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, .11,16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13.12.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 17.12.2024 - тривалістю понад три доби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця, служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця 1 відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборон' України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11,16,49,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20.12.2024, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився на службу до місця дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя з лікувального закладу, після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 14.02.2025, а саме до моменту затримання співробітниками ТУ ДБР у м. Мелітополі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто нез`явленні з метою ухилитися від військової служби на службу з лікувального закладу, вчиненому в умовах воєнного стану

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно однією з обов`язкових умов звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі є вчинення ним уперше кримінального правопорушення.

Особою, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла кримінальне правопорушення або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного кримінального правопорушення, двох або більше кримінальних правопорушень, які утворюють сукупність, не перешкоджає застосуванню ч.5 ст.401 КК України лише за умови, що вони не складають реальної сукупності. Особа ж, у діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив кримінальних правопорушень або яка має непогашену чи незняту судимість за попереднє кримінальне правопорушення, звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України не підлягає.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.12.2023 (справа №715/396/23), від 21.03.2024 (справа №761/1571/23), від 28.09.2022 (справа №447/528/22), особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, шо вже втратив правове значення. В той же час особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попереднє, у тому числі і необережне кримінальне правопорушення, звільняти від кримінальної відповідальності як таку, що вчинила злочин вперше, неможливо.

Згідно зі ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше самостійних одиничних кримінальних правопорушень. Необхідними ознаками ідеальної сукупності, кожна з яких повинна бути наявною, є вчинення кримінальних правопорушень: 1) одним діянням; 2) в одному місці; 3) одночасно; 4) за наявності усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними нормами КК України.

Натомість, реальна сукупність кримінальних правопорушень має місце в тому разі, коли особа в різний час (окремими) діяннями вчиняє два або більше кримінальних правопорушень, які мають різні склади і кваліфікуються окремо.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, які складають собою реальну сукупність, так як вони вчинені різними, відокремленими одне від одного діяннями та в різний проміжок часу. При цьому, вчинені обвинуваченим діяння, передбачені різними статтями Особливої частини КК України, є відмінними між собою, в тому числі за ознаками суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які утворюють реальну сукупність злочинів, що виключає можливість звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення обох злочинів на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, є вчинення особою вперше кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК України, під час дії воєнного стану, тому особу, в діях якої вбачається повторність, сукупність (крім ідеальної) чи рецидив, не можна звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цієї статті.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні трьох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 4 ст. 408 КК України, тобто у вчиненні трьох окремих злочинів, пов`язаних із ухиленням від проходження військової служби, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання сторони захисту щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки в даному випадку відсутня обставина вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407, 408 КК України вперше.

Щодо зазначення захисником про неправильність кваліфікації діянь ОСОБА_3 , то на даному етапі провадження відсутні підстави для такого висновку. Отже, клопотання захисника суд знаходить необґрунтованим та передчасним.

Керуючись ст.ст. 44, 401, 407, 408 КК України та ст.ст. 284-288, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника- адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від остаточного рішення суду. Заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення.

Суддя: ОСОБА_1