Справа №490/4900/25
Провадження №1-кп/490/1422/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 28.05.2025року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 302 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта, затвердженого прокурором 19.06.2025 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 302 КК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що відповідно до постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження положення про дозвільну систему» та п.12 Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» громадяни України, які досягли 21-річного віку, мають право на придбання та зберігання зброї, при умові отримання ними в органах внутрішніх справ відповідного дозволу на придбання зброї з подальшою її реєстрацією в органах внутрішніх справ протягом 10 днів з дня придбання.

В порушення вказаних вимог, ОСОБА_3 в салолі належному йому автомобілі марки: Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_1 , у невстановлений час знайшов 30 військових патронів 5,45-мм. із кулею зі сталевим осердям, які переніс до приміщення будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , які незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу до 21.01.2025 року.

21.01.2025 року в період часу з 14:57 години по 18:41 годину, під час проведення обшуку за ухвалою слідчого судді в квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 30 предметів, які є боєприпасами 5.45 мм., військовими патронами із кулею зі сталевим осердям.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано як незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи таксистом на базі «944», переслідуючи корисливі мотиви, нехтуючи нормами суспільної моралі та з метою незаконного збагачення, вступив в злочинну змову зі своєю знайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для отримання наживи і прибутку від звідництва клієнтів з особам жіночої статі, які надають платні сексуальні послуги.

Так, влітку 2024 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, під час виконання замовлення щодо надання послуг таксі ОСОБА_7 та його товаришу, між останніми виникла розмова про бажання отримання сексуальних послуг від осіб жіночої статі, в ході якої ОСОБА_3 повідомив про наявність таких зв`язків та зателефонував ОСОБА_6 , якій повідомив про наявність клієнтів, які бажають дівчину в сауну, на що ОСОБА_6 погодилась та повідомила, що вартість даної послуги буде складати 2000 грн. за годину.

Отримавши згоду від ОСОБА_7 , ОСОБА_3 заїхав за ОСОБА_6 , після чого відвіз їх у сауну по вул. 12 Повздовжня, в м. Миколаєві, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 грошову винагороду в сумі 2000 гривень та вступив статевий зв`язок з ОСОБА_6 . Тим самим ОСОБА_3 вчинив звідництво ОСОБА_7 з ОСОБА_6 для вчинення розпусних дій з метою наживи.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано як звідництво для розпусти, вчиненому з метою наживи тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

19.06.2025 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні була укладена угода між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 про визнання винуватості, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 302 та ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачення за ч. 2 ст. 302 та ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі повідомленої йому підозри.

Крім того, сторони даної угоди погодили між собою, що обвинувачений ОСОБА_3 понесе покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі положень ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Враховуючи визнання підозрюваним своєї провини у вчиненому злочині, щире каяття, відсутність судимостей в порядку ст. 89 КК України, сторонами угоди погоджено звільнення ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, строк якого в порядку ч. 3 ст. 75 КК України буде визначено судом. Із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю. Суду пояснив, що уклав угоду добровільно, без будь-якого примусу, погроз або застосування насильства, йому зрозумілі права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення та покарання, яке буде призначене йому на підставі укладеної угоди, з мірою покарання узгодженою з прокурором погодився, на розгляді справи в загальному порядку не наполягав. Просив суд затвердити досягнуту угоду.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону, йому зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією); 2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані); 2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано); 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вивчивши зміст угоди, допитавши обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає положенням ст. 472 КПК України, укладена стосовно кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до нетяжких та тяжких злочинів, сторонам зрозумілі положення ст.ст. 394, 474, 476 КПК України та обмеження у зв`язку з затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах, міра покарання визначена сторонами угоди у відповідності до санкції ч.2 ст. 302, ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованою.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 302 КК України, а саме: у звідництві для розпусти, вчиненому з метою наживи, та за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Частиною 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти відповідні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 302 КК України з метою наживи і на даний час є непрацюючою особою, суд прийшов до переконання про покладання такого додаткового обов`язку як працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової експертизи зброї № СЕ/19/115-25/1639-БЛ у розмірі 1591,80 грн.

Відповідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2025 року між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню внесеному 28 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання:

- за ч. 2 ст. 302 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 1591 гривень 80 копійок.

Речові докази по справі: 28 патронів калібру 5.45мм. (один з яких у демонтованому стані), 2 гільзи та папір, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1