У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 серпня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000651, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000651, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

22 липня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 21 липня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000651, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 22.05.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений, та діє і по нині. Крім того, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Розуміючи вищевказані обставини громадянка України ОСОБА_7 , спільно з громадянами України ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а також іншими невстановленими особами, маючи вплив на відповідних посадових осіб та тісні взаємозв`язки з іншими працівниками Подільського РТЦК м. Києва, налагодили протиправний механізм із отримання неправомірної вигоди за надання послуг військовозобов`язаним особам з ухилення від призову та мобілізації шляхом їх бронювання без передбачених законом підстав. Разом з тим, ОСОБА_7 , являючись громадянкою України, достеменно знаючи, що Російська Федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 встановлено порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, являється протиправним, маючи корисливу мету, прийняла добровільне рішення про перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом фіктивного працевлаштування військовозобов`язаних до критично важливих підприємств без фактичного виконання такою особою цілей та завдань, а також шляхом надання вказівок щодо поведінки та дій таких осіб під час правового режиму воєнного стану з метою подальшого формального підписання (укладання) зазначеного вище контракту, усвідомлюючи при цьому, що своїми діями остання перешкоджає законній діяльності структурним підрозділам ЗС України, зокрема територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК), в проведенні мобілізаційних заходів, що полягають в підготовці та накопиченні військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами військового часу. Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, не пізніше 10.01.2024, громадянка України ОСОБА_7 , маючи на меті отримання прибутку у вигляді частини від суми грошових коштів отриманих від осіб, які до неї звернуться за наданням допомоги в ухиленні від призову на військову службу, використовуючи власні зв`язки та знайомства з невстановленими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи фактичну можливість забезпечити учаснику ухилення від призову на військову службу, прийняла рішення про здійснення перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом зниження мобілізаційного потенціалу ЗС України та інших військових формувань за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також іншими невстановленими особами. Діючи на виконання свого злочинного умислу та переслідуючи корисливий мотив, громадянка України ОСОБА_7 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, вступила у попередню змову з громадянами України ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , та заздалегідь домовився з ними про спільне вчинення даного кримінального правопорушення, завчасно домовившись з останніми про роль кожного з них під час його вчинення. Так, згідно з досягнутими домовленостями, ОСОБА_8 забезпечував пошук військовозобов`язаних громадян України, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мають намір ухилитися від обов`язків громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та за заздалегідь обумовлену з ОСОБА_7 грошову винагороду, фіктивного працевлаштовування військовозобов`язаних до критично важливих підприємств, що надасть останнім можливість не бути призваними до ЗС України, шляхом забезпечення бронювання. Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно з раніше досягнутими домовленостями, підшукали та сприяли громадянам України за грошову винагороду фіктивно працевлаштуватись до критично важливих підприємств, що надало останнім можливість у отриманні відстрочки від призову до ЗС України. Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в ході реалізації свого злочинного умислу та діючи згідно раніше досягнутих домовленостей, підшукали та сприяли наступним громадянам України: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які за грошову винагороду фіктивно працевлаштувалися до критично важливих підприємств, що надало останнім можливість у отриманні відстрочки від призову до ЗС України, ОСОБА_4 будучи колишнім співробітником Подільського РТЦК через свої колишні зв`язки з невстановленими досудовим розслідування особами та за допомогою підробних витягів з наказів Міністерства економіки України а саме: №2174 від 16.05.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024; №8961 від 29.07.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024; №5128 від 06.06.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024; №7363 від 03.09.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024; №21878 від 07.10.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024; №1326 від 27.07.2024, реєстраційний номер Витягу з Наказу Міністерства економіки України №2704-20/2153-01 від 10.01.2024 вносив недостовірні відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», внаслідок чого заінтересовані особи отримували відстрочку від мобілізації. 15.07.2025 у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва в ході обшуку, проведеного у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_15 , вилучено купюри зовнішні схожі на банкноти долари США номіналом 100 у кількості 300 штук. У ході огляду встановлено, що вилучені речі мають значення для досудового розслідування кримінального провадження та після цього визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у порядку передбаченим КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних тонших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. У вказаному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучили. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його вилучили. На підставі викладеного, зважаючи на те, у вказаних речах та документах вилучених в ході проведення огляду місця події є предметами, які містять на собі інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та були об`єктом кримінально протиправних дій, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, просив винести ухвалу про арешт майна, яке у ході проведення обшуку у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_15 було вилучено, а саме: купюри зовнішні схожі на банкноти долари США номіналом 100 у кількості 300 штук.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судове засідання з`явився, зазначив що проти задоволення клопотання заперечує. Просив звернути увагу слідчого судді, що на початку клопотання вказано, що його подає слідчий, а підписано воно виключно прокурором. Також, зазначив, що ухвалою слідчого судді дозвіл на вилучення грошових коштів не надавався. Прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 вчинено з корисливим мотивом, однак вказані сумі є неспівставними з сумою, що була вилучена при проведені обшуку. Просив звернути увагу, що підозрюваний фактично проживає за іншою адресою, що вказано, зокрема, в ухвалі щодо обрання стосовно нього запобіжного заходу. ОСОБА_16 було продано дві квартири, крім того вона має депозит, отримують разом з чоловіком пенсію, підзахисний допомагав їм.

Підозрюваний в судове засідання з`вився, підтримав свого захисника, вказав, що він постійно допомагав батькам, за адресою проведення обшуку фактично не проживає.

Третя особа стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_6 з`явилась, вказала, що ОСОБА_4 є її сином, за адресою проведення обшуку не проживає двадцять років, у вказаній квартирі проживає вона з чоловіком. Вилучені гроші є їх заощадженнями, вони зберігались у спальні всі разом у так званій «тривожній валізі» разом з документами на крайній випадок.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000651, 22.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: громадяни України ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом сприяння ухиленню від мобілізації громадянами України призовного віку; повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.6).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року (справа №760/15754/25), клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_17 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000651 від 22.05.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,- задоволено частково; надано слідчим слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також іншим слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000651 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.05.2025 дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_15 , з метою відшукання та вилучення: записників (блокнотів), роздруківок, зошитів, чернеток; копіювання інформації з персональних електронно-обчислювальних машин (комп`ютерної техніки), носіїв інформації (ПЕОМ, ноутбуків, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків та магнітних носіїв інформації), мобільних телефонів на яких може міститись інформація із відомостями щодо вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, переписка за допомогою електронної пошти та програмами для спілкування через мережу інтернет (Skype, Viber, Telegram, WhatsApp), за участі спеціаліста, а у разі неможливості копіювання - на вилучення даної техніки; в іншій частині клопотання - відмовлено (а.с. 114 - 117).

Як вбачається з Протоколу обшуку від 15 липня 2025 року, у ході проведення обшуку у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_15 , було виявлено та вилучено: купюри зовнішні схожі на банкноти долари США номіналом 100 у кількості 300 штук (а.с. 118 - 124).

Постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 15 липня 2025 року, визнано речовими доказами у кримінальному проваджені № 0000651, 22.05.2025 року, купюри зовнішні схожі на банкноти долари США номіналом 100 у кількості 300 штук (а.с. 110 - 111).

Також, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання слідчим Рапорт щодо виявлення ознак кримінального правопорушення (а.с. 19 - 20), Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст. ст. 39, 40 КПК України) (а.с. 21 - 22), листи щодо виконання доручення (а.с. 23 - 31, 35 - 36, 59 - 60), Протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 15 січня 2025 року (а.с. 32 - 35), Протоколи про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 31 березня 2025 року (а.с. 38 - 59), Протокол огляду від 22 травня 2025 року (а.с. 61 - 69), листи Міністерства економіки України (а.с. 71 - 73), Протокол огляду інтернет ресурсів ПФУ від 10 липня 2025 року (а.с. 74 - 100), Протокол огляду відомостей, які зберігаються на оптичному носії даних DVD-R №51/5740 від 05.10.2023 року (а.с. 101 - 111), Протокол огляду від 15 липня 2025 року (а.с. 112 - 113).

Слідчим суддею було також досліджено докази, надані захисником на підтвердження легальності походження вилучених грошових коштів.

Зокрема, захисником надано договори купівлі - продажу, відповідно до яких ОСОБА_6 було здійснено продаж квартир та отримано грошові кошти в розмірі: договір від 11.05.2018 року - 466 360,00 грн., договір від 07.12.2007 року - 277 750,00 грн.

Крім того, надано договір депозиту на суму 460 доларів США.

Слідчим суддею також досліджено довідки Приватбанку з яких вбачається що ОСОБА_6 та ОСОБА_15 отримують пенсію.

Слідчий суддя зважає на те, що хоча ОСОБА_6 та ОСОБА_15 і отримують щомісячно невеликий дохід у вигляді пенсії, кошти отримані від продажу нерухомого майна (з врахуванням курсу долару США станом на момент відповідного продажу) свідчать про достатню ймовірність належність коштів саме вказаним особам та легальність їх отримання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 був зареєстрований, однак фактично проживає за іншою адресою. Вказані обставини підтвердила і ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначивши, що квартира є двокімнатною, у ній проживають вона з чоловіком, ОСОБА_4 , який є її сином не проживає там понад 20 років.

Слідчий суддя також враховує, що грошові кошти зберігались всі разом, у шкіряній сумці.

Доказів отримання вилучених коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріали справи не містять.

Прокурор в судовому засіданні на підтвердження отримання підозрюваним внаслідок вчинення кримінального правопорушення готівкових коштів у доларах США посилався на протокол допиту підозрюваного, який був досліджений в судовому засіданні.

При цьому, слідчий суддя зважає на те, що в судовому засіданні підозрюваний вказав, що протокол підписував без захисника, не читав його, тож наразі викладені в ньому факти не підтверджує.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що власником вилучених коштів є ОСОБА_16 , яка фактично проживає у квартирі в якій проводився обшук разом з чоловіком.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя зважає на положення ст. 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Будь - яке втручання у право власності має бути передбачене законом, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбачається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В клопотанні прокурор обгрунтовує необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

При цьому, речовими доказами згідно ч. 1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, прокурором не наведено будь - яких ознак вилучених речей, які б відповідали ознакам, визначим зазначеними положеннями КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотанняпрокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000651, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, - відмовити.

Майно, яке було вилучено 15 липня 2025 року при проведенні обшуку у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: купюри зовнішні схожі на банкноти долари США номіналом 100 у кількості 300 штук, - повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 12 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1