Справа № 289/16/25
Номер провадження 1-кп/289/69/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000962 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кичкирі, Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, фізична особа підприємець, інвалід II групи, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Особу, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження (надалі - Особа 1), розпорядженням Радомишльського міського голови від 31.01.2022 №34-к в порядку переміщення призначено на посаду головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Радомишльської міської ради (надалі - Ради).

Згідно з положеннями посадової інструкції головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Ради, затвердженої начальником цього ж відділу, головний спеціаліст є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 33 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, серед іншого, належать підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля; здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів тощо.

Як посадова особа органу місцевого самоврядування, Особа 1, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, керуватися у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, прийнятими у межах їхньої компетенції.

До основних обов`язків посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у томі числі відноситься додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 примітки до ст. 364 КК України Особа 1 є службовою особою.

Відповідно до рішення Ради від 24.11.2020 №1 Особу 1 обрано депутатом вказаного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» унормовано, що депутат місцевої ради має право офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня.

Рішенням Ради від 24.11.2020 №29 затверджено положення про постійні депутатські комісії, у тому числі комісію з питань економічного розвитку, інвестиційної діяльності, земельних відносин, природних ресурсів, охорони природного середовища та благоустрою, до відання якої входить здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства.

Цього ж дня рішеннями Ради №30 та №31 утворено постійну комісію з питань економічного розвитку, інвестиційної діяльності, земельних відносин, природних ресурсів, охорони природного середовища та благоустрою, до складу якої, з-поміж інших включено Особу 1.

На початку вересня 2024 року в Особа 1, яка достовірно знала про здійснення ОСОБА_5 господарської діяльності, пов`язаної з порубкою самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської територіальної громади, виник умисел протиправно збагатитись шляхом вимагання та отримання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди за неперешкоджання у здійсненні розлісення самосійних дерев.

З цією метою, перебуваючи близько 09 години 11.09.2024 неподалік села Кичкирі Житомирського району, Особа 1, діючи протиправно з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, використовуючи авторитет займаної посади та статус депутата органу місцевого самоврядування, висловив ОСОБА_5 вимогу щодо передачі грошових коштів в сумі 5 (п`ять) тисяч гривень за нестворення перешкод у здійсненні діяльності, пов`язаної із порубкою самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської територіальної громади.

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що в разі його відмови надати неправомірну вигоду, використовуючи службові повноваження спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Радомишльської міської ради, а також статус депутата вказаного органу місцевого самоврядування, Особа 1 уповноважена вжити реальних заходів щодо припинення його діяльності із розлісення самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності.

Маючи на меті приховати особисту участь у вчиненні злочинних дій і уникнути викриття, 05.10.2024 Особа 1 під час зустрічі запропонувала ОСОБА_4 без його участі особисто висувати ОСОБА_5 вимогу передачі неправомірної вигоди, одержати та передати йому предмет цієї неправомірної вигоди.

У свою чергу ОСОБА_4 надав згоду на вказану пропозицію Особа 1, домовившись таким чином про спільне вчинення злочину. У ході цієї ж розмови Особа 1 та ОСОБА_4 дійшли спільної згоди висунути ОСОБА_5 вимогу надання Особі 1 через ОСОБА_4 неправомірної вигоди в сумі 35 (тридцяти п`яти) тисяч гривень.

У подальшому, перебуваючи близько 17 години 10.10.2024 неподалік села Кичкирі Житомирського району, діючи умисно за попередньою змовою з Особою 1, ОСОБА_4 висунув ОСОБА_5 вимогу Особи 1 щодо передачі неправомірної вигоди за нестворення перешкод у здійсненні діяльності із розлісення самосійних дерев на земельних ділянках комунальної власності Радомишльської міської громади.

Перебуваючи близько 22 години 13.10.2024 на вулиці Єлизавети Матвієнко, 26, у місті Радомишль, в салоні транспортного засобу марки ВАЗ моделі 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 на вимогу Особа 1, висунуту через ОСОБА_4 , надав для подальшої передачі Особі 1, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 35 (тридцять п`ять) тисяч гривень.

Продовжуючи діяти на виконання попередньої домовленості з Особою 1, перебуваючи близько 22 години 20 хвилин в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (позиція 1), ОСОБА_4 передав Особі 1 надану ОСОБА_5 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 35 (тридцять п`ять) тисяч гривень.

Такими умисними діями, що виразились у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час розгляду в суді справи по суті - 07 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000962 від 27.12.2024 прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ст.52, 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних умов для даного провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, який в повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

В Угоді зазначені її сторони, дата її укладення, вона скріплена підписами сторін.

Зміст Угоди містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію діяння ОСОБА_4 із зазначенням частин статей закону України про кримінальну відповідальність, які тотожні тим, що зазначені в обвинувальному акті.

У тексті Угоди зазначені істотні для цього кримінального провадження обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

Ступінь та характер сприяння ОСОБА_4 у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо нього, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000962 від 27.12.2024 року, а саме:

Активне сприяння стороні обвинувачення з розслідування обставин у кримінальному провадженні № 0000962 від 27.12.2024 року, яке мало добровільний характер, без застосування процесуального примусу.

Беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, у повному обсязі, що виразилося у наданні зізнавальних показань стосовно себе, та викривальних показань про вчинення іншими співучасниками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у межах повідомленої підозри/висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000962 від 27.12.2024 року.

Характер і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, а згідно із положеннями примітки до ст. 45 КК України вважається корупційним кримінальним правопорушенням.

Наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Так, узгоджене між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 покарання буде достатньо ефективним заходом примусу, що застосовується від імені держави до винної особи у вчиненні кримінальних правопорушень. Суспільний інтерес полягатиме в реалізації мети покарання - як застосуванні кари, так і виправленні винної особи, а також загальній та спеціальній превенції кримінальних правопорушень, в тому числі корупційних.

Відсутність завданих кримінальним правопорушенням збитків та заподіяної шкоди.

Угода містить відомості про повне та беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення та зобов`язання підтвердити висловлену позицію у судовому провадженні.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

В судовому засіданні сторони просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, без конфіскації майна.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На виконання вимог ст. 472 КПК України сторони узгодили покарання, а ОСОБА_4 дав свою згоду на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, засвідчивши її своїм підписом.

Так, сторони визнали наявність двох обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме:

1) щире каяття;

2)активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення через іншу залежність.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених у ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням загальних засад призначення покарання, позитивних характеристик особи обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність попередніх судимостей, статус учасника бойових дій, наявність інвалідності ІІ групи (особа з інвалідністю внаслідок війни), обставин конкретного кримінального провадження, сторони Угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років).

Також сторони узгодили на підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Сторони Угоди визнали та погодили, що тривалість іспитового строку та перелік обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Посилаючись на ст. 77 КК України сторони дійшли згоди про не призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Сторони врахували положення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та дійшли згоди про недоцільність та неможливість призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Суд зазначає, що згідно з абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Як встановлено вище, ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Тобто, ОСОБА_4 вчиняв дії (пособництво) службовій особі і такі діяння не пов`язані з його перебуванням на певній посаді чи здійсненням ним певної діяльності.

Відтак, до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю не застосовується.

Також в Угоді передбачені наслідки її укладення і затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання відповідно до ст. 476 КПК України.

Враховуючи встановлені обставини щодо відповідності Угоди вимогам чинного законодавства та інтересам суспільства, зважаючи на добровільність її укладення, а також можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за Угодою зобов`язань, дійшовши висновку про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості та неможливість умовами Угоди порушити права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що Угода підлягає затвердженню.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Оскільки дане кримінальне провадження № 0000962 від 27.12.2024 року виділене із кримінального провадження № 0000722 від 02.10.2024 року, суд не вирішує долю речових доказів по справі, що має бути вирішено в рамках основного кримінального провадження.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено. Арешт на майно обвинуваченої не накладався. Відносно обвинуваченої запобіжні заходи на даний час не обрані.

Керуючись статтями 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 липня 2025 року між прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000962 від 27.12.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5, ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_8