УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/7377/25

Провадження №1-кс/712/2788/25

30.05.2025 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001694 від 13.05.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, неодружений, освіта середня спеціальна, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працює, особою з інвалідністю будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, учасником бойових дій не є, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України у виді 2 років іспитового терміну. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2019 на підставі ч. 2 ст. 78 КК України вирок змінено, скасовано іспитовий термін та направлено до місця відбуття покарання на 2 роки;

вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2019 за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК, ч. 1 ст. 70 України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2018 та остаточно визначено до покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

зміна вироку 02.11.2020 Полтавським районним судом Полтавської області на підставі ч. 1, 3 ст. 74 КК України за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі;

вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2021 за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2022 за ст. 395, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.12.2021 і остаточно визначено до відбуття 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2022 та остаточно визначено до відбуття 3 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 89 КК України судимість не знята і не погашена;

30.04.2025 обвинувальний акт скеровано до Придніпровсього районного суду м. Черкаси за ч. 4 ст. 185 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з погодженим прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням у кримінальному провадженні № 0001694 від 13.05.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001694 від 13.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 01.05.2025 близько 20 години 40 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64 /2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, та який в подальшому продовжений Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 на 90 діб, перебуваючи біля магазину «Делікат» по бульвару Шевченка, 133 в місті Черкаси, шляхом вільного доступу, використовуючи ножиці для дроту, зрізав 1 навісний замок, та заволодів велосипедом марки «Crosser» моделі XC 500 Road, чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/7796-ТВ від 23.05.2025, станом на 01.05.2025 становила 5 800 гривень 00 копійок, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він 11.05.2025 близько 15 години 57 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, та який в подальшому продовжений Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 на 90 діб, перебуваючи поблизу будинку № 88 по бульвару Шевченка в місті Черкаси, шляхом вільного доступу, використовуючи ножиці для дроту, зрізав 1 навісний замок, та заволодів велосипедом марки «Skyland» моделі Classic power 26, чорно-червоного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/8184-ТВ від 28.05.2025, станом на 11.05.2025 становила 3 536 гривень 67 копійок, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Крім того ОСОБА_5 ,підозрюється у тому, що він 24.05.2025 близько 18 години 00 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, та який в подальшому продовжений Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 на 90 діб, перебуваючи біля магазину «FreeRide» по бульвару Шевченка, 135 в місті Черкаси, шляхом вільного доступу, використовуючи ножиці для дроту, зрізав 1 навісний замок, та заволодів велосипедом марки «Crossride» моделі ST Denver CTB, діаметр коліс 28, чорного кольору з червоними вставками, який належить потерпілому ОСОБА_9 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/8067-ТВ від 28.05.2025, станом на 24.05.2025 становила 8 275 гривень 75 копійок, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України 30.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами огляду предметів; протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, іншими матеріалами кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою до застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. А також неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та має не погашені судимості. Вказане свідчить про вчинення рецидиву. Крім того, ОСОБА_5 звільнився з місця відбування покарання 21.03.2025 і знову вчинив кримінальне правопорушення, що вказує, що останній не став на шлях виправлення, тому, у разі його засудження за вчинення вказаного кримінального правопорушення, йому буде призначено покарання у виді реального позбавлення волі, і з метою ухилення від відбування вказаного покарання він може переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Разом з тим, відносно ОСОБА_5 30.04.2025 до суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України та у вказаному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, якого останній не дотримувався та неодноразово порушував, що свідчить про системність вчинення кримінальних правопорушень, на шлях виправлення після вчиненого раніше злочину не став, а відтак будучи не ізольованим від суспільства, останній може і в подальшому вчиняти злочини.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не працює, тому не має джерела доходу для забезпечення своєї життєдіяльності, є раніше неодноразово судимим, у тому числі за корисливі злочини, має не погашені судимості, та підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому він може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор та слідчий на задоволенні клопотання наполягали повністю з підстав, викладених у клопотанні, вказавши, що вік, стан здоров`я, сiмейний стан не перешкоджають перебувати підозрюваному під вартою,

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказавши, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за № 0001694 від 13.05.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Частиною другою ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одними із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ст. 194 КПК України передбачено. що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Застосування запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким спробам перешкоджання проведення досудового розслідування та судового провадження (ризики). Крім того, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинення особою кримінального правопорушення (ст.177 КПК України).

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами матеріалів кримінального провадження оцінити в сукупності всі обставини, що можуть вплинути на прийняття цього рішення, перелік яких, крім іншого, міститься у частині 1 вказаної норми.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора. Частина 5 вищевказаної статті передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 178 КПК України під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, включаючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, стверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується відсутністю у підозрюваного стійких соціальних зв`язків в місці його проживання, оскільки ОСОБА_5 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, оскільки доказів протилежного суду не надано.

Також слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.01.2022 та остаточно визначено до відбуття 3 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 89 КК України судимість не знята і не погашена.

Крім того, 30.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скеровано до Придніпровсього районного суду м. Черкаси. У вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на наведене вбачається, що у разі не обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання чи виїхати за кордон. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що підозрюваний у разі не обрання йому запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, у ході розгляду даного клопотання встановлено ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчиняти дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, на підставі викладеного вище для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про обрання більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан його здоров`я перешкоджає триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з вимог ст. 178, 182 КПК України.

Співставивши існуючі ризики, характер інкримінованого кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом виконання процесуальних обов`язків, особу підозрюваного, його майновий стан, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2025 становить 3028 грн, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Згідно з ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання у залі суду, тобто з 30.05.2025.

Строк дії ухвали по 28.07.2025, включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 28.07.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов`язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено 03.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_10