УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2632/25

01 серпня 2025 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі:

представника скаржника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Костопіль скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 службовими особами військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (у порядку ст.206 КПК України),

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2025 року в провадження слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 надійшла скарга представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 службовими особами військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (у порядку ст.206 КПК України).

В обґрунтування скарги вказує, що 03 червня 2025 року їй від ОСОБА_3 стало відомо, що незаконні дії щодо останнього службових осіб військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Вказує, що 02.06.2025 її клієнта ОСОБА_3 затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ТЦК) у АДРЕСА_1 під приводом нібито порушення правил військового обліку, без надання конкретних пояснень чи правових підстав. Клієнт був зупинений працівниками ТЦК на блокпості в місті Хмельницькому. На їх вимогу він пред`явив свої військово-облікові документи в електронному вигляді через застосунок «Резерв+», де було чітко зазначено, що дані оновлені вчасно та жодних порушень не виявлено. Незважаючи на це, працівники ТЦК продовжували його утримувати, і через певний час у застосунку, де раніше не було відповідної інформації, з`явилась позначка про його розшук нібито у зв`язку з порушенням правил військового обліку, що свідчить про неправомірне втручання та зловживання повноваженнями з боку працівників ТЦК.

Вказує, що ОСОБА_3 неодноразово висловлював намір розібратися з цією ситуацією та скористатися правничою допомогою адвоката, однак йому не надали ні можливості, ні часу для цього. У зв`язку з цим він самостійно звернувся за номером поліції «102». Втім, працівники патрульної поліції по приїзду не вжили жодних дій для належної перевірки обставин, проігнорували повідомлення про затримання та не відреагували на прохання останнього викликати адвоката. Відомості, передані оператором лінії «102», залишилися без належного реагування.

Зазначає, що ОСОБА_3 затримали та доставили в ТЦК. Водночас протокол про затримання так і не було йому надано, ніким інформування центру з надання безоплатної правничої допомоги не здійснювалося.

Вказує, що Хмельницьке районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області у відповіді на адвокатський запит №93240-2025від 06.06.2025 повідомило, що 02 червня 2025 року ОСОБА_3 був внесений до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у вкладку «Призовник, військовозобов`язаний, резервіст» зі статусом «активний». Такий запис, за твердженням поліції, був здійснений на підставі електронного звернення ТЦК №2303584 від 02.06.2025 відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з нібито неприбуттям за викликом до ТЦК у визначені строк і місце. У той же день, згідно з відповіддю, ОСОБА_3 було знято зі статусу «активний» у зв`язку з його доставленням до ТЦК.

Зазначає, що 03 червня 2025 року, під психологічним тиском, супроводжуваним погрозами фізичної розправи, ОСОБА_3 змусили сісти в транспортний засіб ТЦК, у такий спосіб продовжуючи його незаконне позбавлення волі, та незаконно перевезли до навчального центру військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де він досі протиправно утримується в умовах фактичного обмеження свободи пересування та протиправного втручання

Вважає дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 свідчать про свідоме, узгоджене та системне перевищення наданих законом повноважень з метою протиправного затримання та мобілізації громадянина України ОСОБА_3 поза межами визначеної законом процедури, оскільки працівниками ТЦК було безпідставно ініційовано внесення завідомо недостовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», через електронне звернення №2303584 від 02.06.2025, що стало формальною підставою для незаконного затримання останнього. Подальше утримання ОСОБА_3 з 02 червня 2025 по 03 червня 2025 року в приміщенні ТЦК без оформлення належних процесуальних документів, без роз`яснення прав і без інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги, вказує на факт навмисного і юридично необґрунтованого позбавлення його волі.

Також вказує, що мають місце ознаки службового підроблення, оскільки ОСОБА_3 було повідомлено про нібито проходження військово-лікарської комісії, тоді як жодних медичних оглядів не проводилось, а документів, що підтверджували б цей факт йому не було надано. Внесення до відповідних баз недостовірної інформації про проходження ВЛК свідчить про злочинну змову працівників ТЦК і службових осіб ВЛК, що діяли в межах спільного умислу з метою приховати незаконність мобілізаційних дій.

Зазначає, що на момент подання скарги ОСОБА_3 не надано жодного військово-облікового документу, не врученого рішення про результати проходження ВЛК, жодного документу, який би підтверджував законність його переміщення до військової частини НОМЕР_1 та зарахування до списків її особового, присягу останній не приймав.

Вказує, що зверталась до керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо незаконного утримання ОСОБА_3 у вказаній військовій частині та припинення таких дій, після чого від ОСОБА_3 , в телефонному режимі довідалась, що його продовжують утримувати у військовій частині, але від самої військової частини відповіді не отримала, щ вказує на наявність в діях службових осіб ознак кримінального правопорушення ч.1 ст.146-1 КК України.

На підставі наведеного, просить постановити ухвалу, якою зобов`язати службових осіб військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) негайно доставити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області для перевірки підстав його позбавлення волі. Визнати незаконними дії службових осіб військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо позбавлення волі (незаконного тривалого утримання) ОСОБА_3 на території військової частини НОМЕР_1 . Постановити ухвалу, якою зобов`язати службових осіб військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України негайно припинити незаконне позбавлення волі та звільнити ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримала та просила її задоволити.

ОСОБА_3 військовою частиною в судове засідання не доставлено, представник військової частини в судове засідання не з`явився, військовою частиною надано суду копію поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » та копію витягу з наказу командира військової частини від 03.06.2025 №159.

Заслухавши пояснення представника скаржника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Зі змісту вказаних норм Кодексу вбачається, що розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, а зокрема у разі затримання особи та її утримання в межах кримінального провадження за відсутності відповідного рішення суду.

При цьому слідчий суддя враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Тобто, службові (посадові) особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюють повноваження, у даному випадку, щодо призову громадян на військову службу під час мобілізації і нормами кримінального процесуального законодавства не наділені повноваженнями на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи військової частини НОМЕР_1 також не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Разом з тим, слідчим суддею із копії поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 і відправлені у складі команди « НОМЕР_1 » від 03.06.2025 №1469/2 встановлено, що ОСОБА_3 , 1977 року народження, 02.06.2025 визнаний придатним до проходження військової служби та направлений до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У свою чергу, із витягу наказу командира військової частини від 03.06.2025 №159 слідчим суддею встановлено, що призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 03 червня 2025 року призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 03 червня 2025 року та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, і останній вважається таким, що з 03 червня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2470 гривень на місяць, шпк «солдат».

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя». Водночас подібні обмеження щодо цивільних осіб є неприйнятними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ТЦК або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З огляду на вказану вище норму та аналізу поданих до суду письмових доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що станом на 03.06.2025 року для ОСОБА_3 розпочався процес призову на військову службу, а тому, у розумінні вищевказаного рішення ЄСПЛ, останній має статус військовослужбовця, а отже не зазнав втручання у права та основоположні свободи, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Доказів протилежного слідчому судді не надано.

Відтак, ОСОБА_3 , не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, не є особою, яка утримується під вартою, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Також за наслідками розгляду скарги, факт незаконного утримання ОСОБА_3 під вартою у військовій частині НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження.

Як вбачається із змісту скарги та долучених до справи письмових доказів, у даному випадку має місце незгода ОСОБА_3 із діями уповноважених органів, пов`язаними з мобілізацією, дії яких його представник адвокат ОСОБА_4 , оскаржує до ТУ ДБР і за скаргою якої ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2025 у справі №686/17198/25 зобов`язано службових осіб ГУНП в Хмельницькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення згідно заяви представника ОСОБА_4 від 05.06.2025.

Разом з тим, наведені обставини щодо оскарження дій працівників Хмельницького ОМТЦК, не спростовують висновків про те, що ОСОБА_3 , не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, не є особою, яка утримується під вартою.

Аналіз статті 206 КПК України передбачає як незаконне затримання особи - тримання особи під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або не звільнення з під варти після внесення застави.

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації в особливий період не є позбавлення особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, який передбачений ст.65 Конституції України, а відтак не є незаконним утриманням особи.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_5 службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, останній не позбавлений права звернутись для судового захисту також із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Враховуючи вищенаведене слідчий суддя вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_3 службовими особами військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (у порядку ст.206 КПК України) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1