ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1432/25 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 3 /три/ роки, з покладенням на нього, у відповідності до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн. В інший частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 20 серпня 2016 року, приблизно об 21:30 год., знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, він кулаком правої руки наніс ОСОБА_9 один удар в область живота зліва, чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №1052-А/16 від 09.09.2016, наступні тілесні ушкодження: закриту травму животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції прокурором та захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_8 , подано апеляційні скарги.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок скасувати, а кримінальне провадження №0005357 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Також захисник просить повторно дослідити докази, надані сторонами у даному кримінальному провадженні, зокрема:

- показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , судово-медичного експерта ОСОБА_19 ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.09.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка нібито спричинила йому тілесні ушкодження; протокол пред`явлення для впізнання від 21.09.2016 за участю свідка ОСОБА_16 , відповідно до якого, вбачається, що останній повідомив, що впізнає ОСОБА_7 , як особу, яка нібито нанесла 20.08.16 удар правою рукою в область живота зліва ОСОБА_20 ; протокол слідчого експерименту від 27.09.2016 за участю потерпілого ОСОБА_9 , протокол слідчого експерименту від 27.09.2016 за участю свідка ОСОБА_16 , висновок експерта №11594/16 від 29.09.2016 року за наслідками проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_16 ; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 від 30.09.2016 з фото таблицею до нього; протокол проведення слідчого експерименту від 30.09.16 за участю свідка ОСОБА_17 ; висновок експерта № 1181-А/16 від 03.10.2018 за наслідками проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ; висновок експерта №1052-А/16 від 09.09.16 за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього, висновок експерта №1466-А/16 від 12.12.2016, проведений за наслідками слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 ; протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_7 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього; висновок експерта №1465-А/16 від 12.12.2016, проведений м наслідками слідчого експерименту із підозрюваним. ОСОБА_7 , протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього, висновок експерта №1464-А/16 від 12.12.2016, проведений за наслідками слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 и письмові докази надані стороною захисту щодо факту надання неправдивих свідчень ОСОБА_18 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, не підтвердження їх доказами, дослідженими під час судового розгляду. На думку захисника, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

На переконання захисника, до показань, які надані ОСОБА_18 , слід відноситись критично, оскільки свідок свої показання змінив, маючи на меті уникнути кримінальної відповідальності, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , зазначають, що саме він наносив удари потерпілому в різні частини тіла, зокрема і по тулубу зліва, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження. Як вважає захисник, в будь-якому випадку, факт давання свідком ОСОБА_18 неправдивих показань є очевидним та в діях останнього вбачається склад кримінального правопорушення, передбачений ст.384 КК України і в теперішній час СВ Київського ВП проводиться досудове розслідування за даним фактом.

На переконання захисника, під час нового судового розгляду підтвердився факт спричинення саме ОСОБА_18 потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, на що вказував Харківський апеляційний суд в ухвалі від 21.04.2020 року. При цьому, захисник посилається на покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Як зазначає захисник, свідок сторони обвинувачення ОСОБА_16 , допитаний 02.03.2023 року пояснив, що 20.08.2016 до нього до дому приїхав ОСОБА_18 та ОСОБА_15 . Вони зібрали його з дому та приїхали в гараж ОСОБА_22 , щоб з`ясувати, куди зник інструмент, що належить останньому. В гаражі був також ОСОБА_9 . Почали розпитувати про те, куди зник інструмент. Свідок повідомив, що ОСОБА_7 також кулаком вдарив ОСОБА_9 в область живота. На запитання представника потерпілого, повідомив, що в момент нанесення удару ОСОБА_23 , він знаходився від ОСОБА_24 на відстані 50 см трохи позаду правіше. Бачив, як ОСОБА_7 лівою рукою наніс удар ОСОБА_9 в область живота. Не пригадує, щоб з ним проводився слідчий експеримент. На запитання захисту не зміг спочатку точно вказати місце нанесення удару, а потім зазначив, що лівою рукою ОСОБА_7 наніс удар в область живота справа На декілька уточнюючих запитань суду та учасників впевнено відповів, що удар був нанесений лівою рукою в праву область живота чи тулубу. А під час повторного допиту, під час судового розгляду, свідок ОСОБА_16 повідомив, що якісь слідчі дії проводились з ним в районному управлінні поліції, які конкретно не пам`ятає. Не виїжджав для проведення слідчого експерименту та не пам`ятає, щоб показував механізм спричинення тілесних ушкоджень. Не зміг точно зазначити якою рукою та куди вдарив ОСОБА_7 ОСОБА_9 . На запитання захисту про обставини проведення слідчого експерименту за його участі, судово-медичного експерта, слідчого, який згідно протоколу проходив на території ХОБСМЕ, повідомив, що одного разу їздив туди разом із ОСОБА_9 , щоб підтримати йому компанію. Слідчий експеримент там не проводився, при яких обставинах підписував протокол не зміг повідомити.

Також, як зазначає захисник, в ході судового засідання, яке відбулось 22.02.2024, судом було прослухано покази свідка сторони обвинувачення ОСОБА_15 , які він надав минулому складу суду. Свідок підтвердив факт конфлікту, який відбувся у гаражі 20.08.16, при цьому повідомив, що не бачив, як ОСОБА_7 , спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 . Натомість, підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_7 в частині обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 потерпілому ОСОБА_9 . Зокрема, вказав, що ОСОБА_18 наніс велику кількість ударів потерпілому ОСОБА_9 кулаками правої руки в область тулубу зліва. Зокрема, підтвердив свідчення ОСОБА_7 , про те що, обвинувачений намагався завадити ОСОБА_18 нанести удари ОСОБА_9 , що спричинило наслідком влучанням ОСОБА_18 по вогнегаснику. В цей момент потерпілий ОСОБА_9 , лежав на підлозі, впавши внаслідок удару ОСОБА_18 . При цьому, свідок зазначив, що потерпілий лежав на правому боці, в момент нанесення ударів ОСОБА_18 , кричав, ОСОБА_18 наносив удари потерпілому останнім.

Як зазначає захисник, свідок також підтвердив той факт, що ОСОБА_18 було запрошено спеціально з метою з`ясування долі нібито вкраденого інструменту, свідок ОСОБА_15 , підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_18 . Крім того, на думку захисника, свідок спростував і без того суперечливі показання потерпілого про те, що він лежав на підлозі на спині, в той момент, коли його бив ОСОБА_18 , а також те, що ОСОБА_26 не бив останнього і по тулубу зліва.

Також, як вказує захисник, згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 02.11.2021 року, допитаний під час судового розгляду свідок сторони обвинувачення ОСОБА_17 повідомив, що не пам`ятає, хто наносив удари ОСОБА_9 , не пам`ятає, які свідчення він надавав під час досудового розслідування, а також не пам`ятає, щоб з ним проводився слідчий експеримент в ході досудового розслідування.

Як зазначає захисник, потерпілий ОСОБА_27 під час нового судового розгляду фактично відмовився приймати участь у судовому розгляді та надати свідчення суду, а протягом всього минулого судового розгляду неодноразово змінював показання в частині спричинення тілесних ушкоджень йому ОСОБА_18 та 19.05.2017, потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що 20.08.2016, на прохання свого знайомого ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які зустріли його біля власного дому, він пішов до гаражу ОСОБА_28 для з`ясування питання зникнення інструменту, який належав ОСОБА_30 . Через деякий час до гаражу зайшов ОСОБА_18 , який одразу почав залякувати ОСОБА_9 , погрожуючи йому паяльною лампою та пістолетом, почав вимагати зізнатись у крадіжці інструменту. Згодом, ОСОБА_18 наніс йому удари по плечам, по правому та лівому боках протягом 40 хвилин. Згодом, з`явився ОСОБА_7 , доки він розмовляв із ОСОБА_31 , ОСОБА_18 продовжував наносити удари ОСОБА_32 . Потім до нього підійшов ОСОБА_24 , почав спілкуватись та вдарив його правою рукою в область живота зліва. Після цього удару ОСОБА_33 присів. В нього почалось темніти в очах. Потім ОСОБА_26 знову наносив удари кулаками знову по плечах (хоча дві хвилини тому зазначив, що його бив ОСОБА_26 по боках). На запитання свого захисника (представника), ще раз відповів, що ОСОБА_26 наносив йому удари лише по плечах, а на запитання захисту, повідомив, що ОСОБА_18 дійсно влучив у вогнегасник, в той момент, коли наносив удари потерпілому, в той момент коли він лежав на правому боці, при цьому знову ж таки, ще декілька хвилин тому, він зазначав, що знаходився у сидячому положенні. Згодом потерпілий, знову змінив свої свідчення, зазначивши, що лежав на спині в той момент, коли ОСОБА_26 наносив йому удари. Крім того, повідомив, що саме ОСОБА_26 наказав йому не розповідати лікарям, про причини його самопочуття, а розповісти що нібито потерпілий впав з естакади.

Крім того, як зазначає захисник, ОСОБА_9 заперечував покази експерта ОСОБА_19 про те, що він під час проведення судово-медичної експертизи повідомив їй, що саме ОСОБА_18 наносив йому удари по тулубу зліва, а ОСОБА_7 наніс йому один удар в область грудної клітини при цьому не конкретизував з якої сторони. Під час дослідження 19.06.2018 висновку експерта №1052-А/16 від 09.09.2016 судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , складений судово-медичним експертом ОСОБА_19 , стороною захисту було звернуто увагу суду на розділ експертного дослідження «Обставини справи», зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи в експертній установі та пояснюючи експерту ОСОБА_19 про обставини отримання ним тілесних ушкоджень, зазначив, що 20.08.2016 близько 22 години, в приміщенні гаражу, розташованому в гаражному кооперативі по вул. Астрономічна в м. Харкові громадянин на ім`я ОСОБА_34 наніс йому декілька ударів по тулубу зліва, а громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини, при цьому не уточнюючи точну локалізацію. На запитання сторони захисту, експерт ОСОБА_19 чітко зазначила, шо потерпілий ОСОБА_9 дійсно давав зазначені пояснення їй, при цьому вона уточнювала у потерпілого, чи вірно все вона зрозуміла, на що потерпілий відповідав, що експерт зрозуміла все вірно. Більш того, підтвердила, що виходячи саме з таких пояснень, саме ОСОБА_18 міг спричинити потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, завдавши удари по тулубу зліва.

З цього приводу потерпілому ОСОБА_32 було задане цілком логічне питання про те, яким чином він може прокоментувати той факт, що він вказував спочатку саме на ОСОБА_18 , як на особу, яка завдала йому тяжкі тілесні ушкодження. Проте, чіткої відповіді останній не надав, невпевнено зазначивши, що експерт описала ті факти, про які він зазначив. Ця ж обставина була предметом дослідження і в судовому засіданні, яке відбулось 22.11.2018, за участю сторін, а також судово-медичного експерта ОСОБА_19 , де намагались встановити чи наносив ОСОБА_18 удари потерпілому ОСОБА_9 по тулубу зліва, але потерпілий ОСОБА_9 вже традиційно свої свідчення змінив, та зазначив, що ОСОБА_18 його по тулубу зліва не бив і він про це не зазначав під час судового засідання, яке відбулось 19.06.2018 року, а його не так зрозуміли.

У зв`язку з тим, що експерт ОСОБА_19 померла, а потерпілий ОСОБА_9 відсутній, вказані судові засідання (допит експерта та потерпілого) були прослухані судом під час нового судового розгляду, внаслідок чого, сторона захисту наголошувала на тому, що показання потерпілого ОСОБА_9 не можуть бути враховані судом під час прийняття остаточно рішення по справі, бо є суперечливими, непослідовними та такими, що суперечать об`єктивним обставинам справи, про що зазначав Харківський апеляційний суд в ухвалі від 21.04.2020 року.

З огляду на суперечливі свідчення свідків сторони обвинувачення ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_9 сторона захисту вважає, що судом не могли бути покладені в основу обвинувального вироку наступні письмові докази: протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.09.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка нібито спричинила йому тілесні ушкодження; протокол пред`явлення для впізнання від 21.09.2016 за участю свідка ОСОБА_16 , відповідно до якого, вбачається, що останній повідомив, що впізнає ОСОБА_7 , як особу, яка нібито нанесла 20.08.16 удар правою рукою в область живота зліва ОСОБА_20 ; протокол слідчого експерименту від 27.09.2016 за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протокол слідчого експерименту від 27.09.2016 за участю свідка ОСОБА_16 , висновок експерта №11594/16 від 29.09.2016 року за наслідками проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_16 ; протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 від 30.09.2016 з фото таблицею до нього; протокол проведення слідчого експерименту від 30.09.16 за участю свідка ОСОБА_17 ; висновок експерта № 1181-4/16 від 03.10.2018 за наслідками проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

На переконання захисника, з урахуванням послідовних свідчень, як під час досудового розслідування, так і всіх судових розглядів, надавали свідки сторони захисту ОСОБА_14 та ОСОБА_36 , судово-медичного експерта ОСОБА_19 , свідка сторони обвинувачення ОСОБА_15 мають бути враховані такі докази, як: висновок експерта №1052-А/16 від 09.09.16 за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього, висновок експерта №№1466-А/16 від 12.12.2016, проведений за наслідками слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_7 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього; висновок експерта №1465-А/16 від 12.12.2016, проведений за наслідками слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_7 протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 30.11.2016, проведений з метою перевірки показань останнього; висновок експерта №1464-А/16 від 12.12.2016, проведений за наслідками слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 .

Захисник вважає, що інші докази, долучені прокурором під час судового розгляду, зокрема, копія виписки із історії хвороби потерпілого ОСОБА_9 , копія медичної картки стаціонарного хворого №24327 потерпілого ОСОБА_9 окремо та в своїй сукупності, не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а свідчать лише про факт спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Разом з тим, як вказує захисник, судом першої інстанції в основу обвинувального вироку покладені саме покази, надані потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_18 , зокрема, щодо можливого нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень саме ОСОБА_18 , суд першої інстанції послався на вирок Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 року, яким ОСОБА_18 було засуджено за 1 ст.125 КК України, за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_9 виключно легких тілесних ушкоджень, пославшись при цьому, на ч.1 ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення лише в межах висунутого обвинувачення.

Захисник переконаний, що суд належним чином не обґрунтував, яким чином факт кваліфікації дій ОСОБА_18 органом досудового розслідування та зазначений вирок стосовно останнього за ч.1 ст.125 КК України унеможливлює перевірку під час судового розгляду та констатацію факту того, що саме ОСОБА_18 міг спричинити й тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 , а не ОСОБА_7 , який не наносив одного удару кулаком правої руки в область живота потерпілого зліва. А також вважає, що суд віднісся необґрунтовано до показань свідків сторони захисту ОСОБА_13 та ОСОБА_14 критично, зазначивши, що ОСОБА_13 є братом обвинуваченого, окрім того, обидва свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , під час нанесення удару, перебували позаду ОСОБА_7 , який стояв до них спиною, за яким стояв ОСОБА_9 , та з такого положення вони не мали змоги достатньо чітко бачити, у яку саме частину тіла справа чи зліва прийшовся удар ОСОБА_7 , оскільки, як зазначає захисник, свідки надавали чіткі та послідовні покази як під час досудового розслідування, так і під час всіх судових розглядів, за їх участю були проведені слідчі експерименти, де ними був продемонстрований механізм та локалізацію нанесення ударів потерпілому ОСОБА_18 та ОСОБА_7 .. За наслідками проведення зазначених експериментів були проведені судово-медичні експертизи, які підтвердили спроможність зазначених показів.

При цьому, захиснику не зрозуміло, чому суд, не враховуючи покази зазначених свідків, не зазначив, що він відхиляє, як доказ, й зазначені протоколи слідчих експериментів, а також висновки судово-медичних експертиз за наслідками їх проведення але і не приймає до уваги.

Захисник вважає, що суд першої інстанції допустив протиріччя, значивши, що факт завдання ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 ударів, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , враховуючи, що, як було зазначено раніше, у тому числі, і у вироку, свідок ОСОБА_16 повідомив, що бачив, як ОСОБА_7 наніс один удар лівою рукою потерпілому ОСОБА_9 в область живота. Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_37 пояснив, що не пам`ятає, якою саме рукою та у яку частину тіла ОСОБА_7 вдарив потерпілого. Крім того, суд вказав, що свідок ОСОБА_16 зазначив, що не пам`ятає, чи було відтворення подій разом з ним. Вказане, на думку захисника, не відповідає дійсності, адже свідок точно зазначив, що при обставинах зазначених в протоколі слідчого експерименту він участі не приймав.

Крім того, захиснику не зрозуміло, чому суд, пославшись на те, що під час опитування судово-медичним експертом потерпілий не був попереджений про кримінальну відповідальність, не прийняв до уваги посилання сторони захисту на висновок експерта №1052-4/16 від 09.09.2016 судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , складений судово-медичним експертом ОСОБА_19 зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_38 , перебуваючи в експертній установі та пояснюючи експерту про обставини отримання ним тілесних ушкоджень, зазначив, що 20.08.2016 близько 22 години, приміщенні гаражу, розташованому в гаражному кооперативі по вул. Астрономічна в м. Харкові, громадянин на ім`я ОСОБА_34 наніс йому декілька ударів по тулубу зліва, громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини, при цьому не уточнюючи точну локалізацію.

Захисник не погоджується щ вказаним висновком суду з тих підстав, що висновок експерта є різновидом доказів у кримінальному провадженні та відповідно до ч.ч.1,3 ст.101 КПК України, має докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що проучив проведення експертизи і повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого мені і несе за нього особисту відповідальність. Зміст висновку експерта визначений статтею 102 КПК України, з чого вбачається, що саме на підставі пояснень ОСОБА_9 та об`єктивних медичних даних, експерт ОСОБА_19 дійшла висновку про наявність тяжких тілесних ушкоджень у потерпілого та зазначила, що вони могли утворитися при обставинах, про які вказував останній.

Захисник вважає, що з урахуванням пояснень ОСОБА_9 про те, що «20.08.2016 близько 22 години, в приміщенні гаражу, розташованому в гаражному кооперативі по вул. Астрономічна в м. Харкові громадянин на ім`я ОСОБА_34 наніс йому декілька ударів по тулубу зліва, а громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини», можна дійти до висновку, що саме ОСОБА_18 спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження. Саме цей факт, на переконання захисника, і підтвердила судово-медичний експерт ОСОБА_19 під час допиту у судовому засіданні, яке відбулось 19.06.2018 року, і саме після її допиту потерпілий змінив свідчення, зазначивши, що дійсно надавав їй такі пояснення та підтвердив факт нанесення ударів йому ОСОБА_18 по тулубу зліва.

На переконання сторони захисту зазначені показання та поведінка потерпілого є наслідком його залякування з боку ОСОБА_18 , що підтверджується тим, що саме за вказівкою ОСОБА_18 , останній не зізнавався лікарям про причини свого поганого самопочуття під час його госпіталізації 20.08.2016, про що вказали інші свідки.

Крім того, на переконання захисника, суд невірно трактував пояснення судово-медичного експерта ОСОБА_19 ,. зазначивши наступне: «посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_18 тривалий час наносив велику кількість ударів потерпілому ОСОБА_9 саме він винний у розриві селезінки, а не ОСОБА_7 , який наніс тільки один удар, спростовується поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_19 , яка пояснила, що враховуючи, що селезінка потерпілого була не зовсім здорова, для її розриву було достатньо одного удару». На думку захисника, судово-медичний експерт не констатувала, що у даному випадку було нанесено лише один удар, вона лише припустила, по теоретично було достатньо і одного удару.

Також вдруге захисник зазначає, що судом не надано належної оцінки факту надання свідком ОСОБА_18 неправдивих свідчень при обставинах викладених вище, з огляду на що, сторона захисту просила суд відноситись до його показань критично.

На переконання захисника, під час судового засідання були досліджені прямі належні та допустимі докази, які виправдовують обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_39 , ОСОБА_21 , спростували той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар потерпілому в область живота зліва, зазначили, що зазначені удари потерпілому були спричинені саме ОСОБА_40 .

Враховуючи вищенаведене, захисник вважає, що враховуючи всі обставини кримінального провадження, встановлені в ході судового розгляду, досліджені докази, надані сторонами, у тому числі, отримані показання свідків, допитаних під час судового розгляду, суд першої інстанції мав всі підстави для ухвалення виправдувального вироку, враховуючи недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 . А тому, вважає, що враховуючи положення пункту 2 частини 1 ст.409 КПК України, зазначений вирок підлягає скасуванню.

На вказаний вирок була подана також апеляційна скарга прокурором, який до початку апеляційного розгляду відмовився від неї, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав свої апеляційні вимоги в повному обсязі та просив їх задовільнити.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за його відсутності, не надходило

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч.3 ст.62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

При цьому слід врахувати, що згідно зі ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як вказано в ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Всі докази, які були здобуто по справі, були отримані у встановленому законом порядку, а тому є належними та допустимими і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав позов потерпілого ОСОБА_9 та пояснював, що 20 серпня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_41 та запросив на кофе. У період часу з 18 години 40 хвилин - 19 година ОСОБА_7 приїхав до гаражного кооперативу «Зірка 1», що розташований на вул. Повздовжній, 8. Там вони зустріли ОСОБА_15 , який повідомив, що нарешті спіймав ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , яких підозрював у скоєнні крадіжки з його гаражу. Далі ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_41 пішли до гаражу ОСОБА_15 , де вже були присутні ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_42 ОСОБА_7 , ОСОБА_41 та ОСОБА_15 стояли біля воріт гаражу. Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які стояли біля воріт гаражу. Ще були присутні декілька чоловіків, яких ОСОБА_7 не знає. ОСОБА_18 був агресивний, кричав на ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , бив ОСОБА_9 : «ладошкой по голове», пару разів зліва у тулуб, всього приблизно 5-10 ударів. ОСОБА_9 від ударів не падав і не кричав. У цей час ОСОБА_7 зайшов до гаражу, щоб «скласти діалог» з ОСОБА_9 та зрозуміти, що відбувається. ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_9 про обставини крадіжки запчастин, але ОСОБА_9 різко грубо йому відповів. У відповідь на образу ОСОБА_7 лівою рукою вдарив ОСОБА_9 в область грудей з правої сторони. Від цього удару ОСОБА_9 відсторонився як від поштовху, але продовжував стояти. ОСОБА_7 не бажав завдати шкоду ОСОБА_9 . Через секунду підійшов ОСОБА_18 , звалив ОСОБА_9 з ніг та почав його бити руками по корпусу. ОСОБА_7 не бачив, яким чином ОСОБА_18 звалив ОСОБА_9 ОСОБА_18 наніс біля 20 ударів ОСОБА_9 у тулуб, коли останній вже лежав на правому боці у позі ембріона та намагався згрупуватись, щоб закритись. У цей час ОСОБА_13 , ОСОБА_43 , ОСОБА_14 також були у гаражі. ОСОБА_7 , побачивши це, сказав ОСОБА_18 , що він уб`є ОСОБА_9 , намагався відтягнути ОСОБА_18 , але йому це не вдалось, на що ОСОБА_18 відповів йому нецензурно, тоді ОСОБА_7 залишив гараж та поїхав. Вдома він був о 20 годині вечора, оскільки вспів на вечірнє купання дитини. Пізніше йому зателефонував брат та повідомив, що ОСОБА_9 забрала швидка медична допомога. Вважає, що від його удару не могла розірватися селезінка, так як він наніс один удар у груди справа. На його думку тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_18 , який тривалий час бив ОСОБА_9 , у тому числі, наносячи удари в область живота зліва. ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_15 , ОСОБА_42 , ОСОБА_14 - його сусіди по гаражу, але з ними він не товаришує. Про крадіжку інструментів ОСОБА_7 дізнався за декілька днів до цієї події, але ОСОБА_15 не просив ОСОБА_7 допомогати «розібратись» з ОСОБА_9 . З ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 у ОСОБА_7 не було жодних відносин, він не був з ними знайомий. ОСОБА_7 пояснив, що він є амбідекстером та однаково вільно володіє правою та лівою рукою, пише правою рукою, їсть однаково обома руками.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами та показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_44 , ОСОБА_16 , які підтвердили факт завдання саме ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, а саме - удару кулаком в область живота знизу, під ребра.

Як зазначив свідок ОСОБА_18 , 20 серпня 2016 року у гаражному кооперативі перебували він, ОСОБА_15 , ОСОБА_42 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . У той вечір з`ясовували відносини з ОСОБА_9 з приводу крадіжки майна з гаражу ОСОБА_15 , у якого він працював. Про це ОСОБА_15 попросив ОСОБА_18 . Усі події відбувались у приміщенні гаражу ОСОБА_15 протягом 1- 1,5 години. Там були ОСОБА_45 , ОСОБА_42 , ОСОБА_14 . Удари ОСОБА_46 наносили ОСОБА_18 та ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_9 він з ніг не збивав, а лише штовхнув його, той впав на плече, після чого він ударив його по руці, та ногою по тазу. Після цих ударів ОСОБА_9 лише «ойкнув». В область живота та тулуба ОСОБА_18 ударів не наносив. ОСОБА_18 бив ОСОБА_9 у ліве плече, ліву руку рукою, в область тазу ззаду ногою, всього 4-5 разів, за ці дії був засуджений за спричинення легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 один раз вдарив ОСОБА_9 в область живота, якою рукою, свідок не пам`ятає. Після цього удару ОСОБА_9 крикнув та присів, схопившись за живіт. Після цього ОСОБА_9 вийшов з гаражу на свіже повітря. Через деякий час йому стало зле, потім викликали швидку. Після удару ОСОБА_7 свідок ОСОБА_18 більше ОСОБА_9 не бив. Зазначив, що під час слідчого експерименту він давав правдиві показання. Вказав, що під час допиту у ході досудового розслідування спочатку дійсно він надав неправдиві показання про те, що ОСОБА_9 ніхто не бив, оскільки побоювався сказати правду.

Свідок ОСОБА_16 під час допиту пояснив, що 20 серпня 2016 року ОСОБА_18 приїхав до нього з ОСОБА_15 та повідомив, що з гаражу ОСОБА_15 , де ОСОБА_16 працював разом з ОСОБА_9 , зникли болгарка та шлейф машинка. Свідок разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_15 приїхали до цього гаражу, там був ОСОБА_9 ОСОБА_18 вдарив ОСОБА_9 пару разів ногою у задню частину тазу, декілька разів ударив у плече, від чого ОСОБА_9 впав на ганчірки та одразу піднявся. Після чого ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 лівою рукою в область живота, ймовірно - у праву частину живота. ОСОБА_9 «ойкнув», присів та схопився за живіт, потім піднявся. У цей момент свідок стояв позаду ОСОБА_7 . У гаражі також були інші люди. Після цього свідок разом з ОСОБА_9 вийшли з гаражу, свідок пішов додому. Слідчі дії зі свідком проводились, які саме - не пам`ятає. Свідок зазначив, що ОСОБА_47 вітається правою рукою.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що не пам`ятає, якою саме рукою ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 та у яку саме частину. Також свідок вказав, що не пам`ятає, чи було відтворення подій разом з ним.

У зв`язку з неявкою потерпілого ОСОБА_9 , який знаходиться у Польщі, судом було досліджено показання, які ним надавались суду під час попереднього розгляду справи, а також було досліджено показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_48 та ОСОБА_15 , які також виїхали з України за кордон та в наступному не повернулися, а також експерта ОСОБА_19 , яка померла на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Судом було досліджено аудіо/відео-запис судового засідання від 19 травня 2017 року, під час якого, було допитано потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2016 до нього підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_42 , які попросили піти з ними в гараж, щоб з`ясувати питання щодо викраденого інструмента. Прийшли в гараж, куди також прийшли ОСОБА_45 і ОСОБА_18 , який погрожував пістолетом та паяльною лампою, вимагаючи від нього та ОСОБА_16 зізнатися в крадіжці. Але ОСОБА_9 заперечував, так як він нічого не крав. Тоді ОСОБА_18 почав його бити рукою у плече, правий та лівий боки, ОСОБА_9 закривався. Потім прийшов ОСОБА_7 , який почав запитувати у ОСОБА_16 про вкрадені запчастини з машини. Після чого ОСОБА_7 запитав про інструменти у ОСОБА_9 та наніс удар правою рукою в ліву частину живота під ребра знизу вгору. Від удару ОСОБА_9 присів, у нього потемніло в очах, йому було зле, але він тримався. Потім підійшов ОСОБА_18 і вдарив пару разів кулаком у плече, удари були незначні, але ОСОБА_9 впав. ОСОБА_7 вийшов з гаражу. Потім ОСОБА_9 сказав, що почуває себе погано, випив води, сходив в туалет і йому викликали швидку медичну допомогу. В лікарні було встановлено, що в нього розірвалась селезінка. ОСОБА_9 впевнений, що селезінка розірвалась саме від удару ОСОБА_7 .

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 22 листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що удар йому наніс ОСОБА_7 правою рукою з лівого боку трохи нижче ребер. Удар був сильний, через 5 секунд ОСОБА_9 стало різко боляче, потемніло в очах, стало нудити, він побіг до туалету. Вказав, що ОСОБА_18 після цього удару підійшов до нього та пнув ногою, він впав, ОСОБА_18 бив його по плечах, він закривався, але ОСОБА_18 не наносив йому ударів по тулубу.

Судово-медичний експерт ОСОБА_19 , згідно її показів, які вона надала 19.06.2018 року, прослуханих судом з аудіо/відео-запису судового засідання від 19 червня 2018 року, повідомила, що у експертному висновку № 1052-А/16 все було записано зі слів потерпілого: «…громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини.» Потерпілий сказав, що ОСОБА_34 наніс декілька ударів кулаком по тулубу зліва, внаслідок чого з`явились тілесні ушкодження. Експерт констатувала, що селезінка розривається тільки від удару, але ніколи від падіння. У цьому випадку був одномоментний удар. Експерт зазначила, що можна припустити, що селезінка була змінена, оскільки за описом лікарів вона була патологічно великого розміру, це була селезінка хворої людини. Селезінка знаходиться зліва у животі у лівому підребер`ї за шлунком. Відповідно до експертизи було два удари по плечу, по грудній клітині не було ударів, скільки ударів було по животу - експерт не змогла відповісти. Для розриву такої селезінки достатньо одного незначного удару. У даному випадку селезінка розірвалась від удару, тому міг бути різкий біль та затемнення в очах, але це все залежить від конкретної людини, тому що все це дуже індивідуально.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 22 листопада 2018 року під допиту судово-медичний експерт ОСОБА_19 пояснила, що як вбачається з гістологічних досліджень, у селезінці потерпілого ОСОБА_9 маються незначні зміни, що вказує на те, що селезінка була не зовсім здорова, тому для її розриву було достатньо одного сильного удару, який міг бути спрямований знизу уверх спереду назад, можливо при обставинах, зазначених при проведенні слідчого експерименту. Вказала, що при падінні селезінка практично ніколи не розривається.

Також судом було досліджено покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_49 .

Згідно за аудіо/відео-записом судового засідання від 21 листопада 2021 року, під час допиту свідок ОСОБА_15 підтвердив факт конфлікту, який відбувся у його гаражі 20 серпня 2016 року. Повідомив, що ОСОБА_18 бив ОСОБА_9 правою рукою боковим ударом у плече, він впав на правий бік, від ударів він стогнав. Коли ОСОБА_9 падав, ОСОБА_18 продовжував наносити йому удари. Всього ОСОБА_18 наніс близько 10 ударів. Свідок бачив, як ОСОБА_7 розмовляв з ОСОБА_9 , але не бачив, як ОСОБА_7 наносив йому удари. ОСОБА_15 перебував у гаражі приблизно 7 хвилин, потім вийшов. Потім йому повідомили, що ОСОБА_9 вдарили, він пішов до гаражу. Усі хвилювались через те, що ОСОБА_9 стало зле, його вивели до естакади.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 02 листопада 2021 року під допиту свідок ОСОБА_17 повідомив, що 20 серпня 2016 року увечері зайшов до гаражу ОСОБА_15 та зупинився на вході, там було багато людей, серед яких ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , були «розборки». Свідок побачив, як хтось вдарив ОСОБА_9 , але, хто це був - він точно не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_42 не був допитаний судом, оскільки, як вказано вище, відповідно до результатів судового доручення встановлено, що він 29.01.2023 виїхав за межі території України, місцезнаходження його невідомо, встановити зв`язок з ним неможливо.

Також судом були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 пояснив, що є рідним братом ОСОБА_7 . 20 серпня 2016 року ОСОБА_13 та ОСОБА_7 зустрілись з ОСОБА_50 у гаражі в АДРЕСА_3. До цього йому стало відомо про крадіжку ОСОБА_9 та ОСОБА_16 інструментів з гаражу ОСОБА_51 . Приблизно о 20 годині 40 хвлини, перебуваючи у гаражі ОСОБА_52 , ОСОБА_53 почув крики біля гаражу ОСОБА_15 . ОСОБА_18 кричав, що він знайшов ОСОБА_9 , вивів його з автомобіля та завів до гаражу ОСОБА_15 . ОСОБА_54 вже був у гаражі. ОСОБА_13 підійшов до гаражу ОСОБА_15 , побачив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_9 сидять на дивані, перед ними сиділи ОСОБА_15 та ОСОБА_55 . У цей час ОСОБА_18 почав «шльопати» ОСОБА_9 долонею по голові, запитуючи, коли він поверне інструмент. ОСОБА_9 відповів, що нічого не знає, нічого не брав. ОСОБА_18 почав кричати. Коли ОСОБА_9 піднявся, ОСОБА_18 вдарив його декілька разів (5-6 разів) кулаком по тулубу. Потім ОСОБА_18 вийшов покурити, ОСОБА_13 попередив, що так неможна робити, що потрібно викликати поліцію. Потім ОСОБА_13 вийшов з гаражу та стояв біля воріт, у цей час приїхав ОСОБА_7 ОСОБА_7 зайшов до гаражу, відвів у бік ОСОБА_9 , просив його розповсти правду. Після чого ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 один раз лівою рукою в область грудної клітини. Удар був несильний, від удару ОСОБА_9 згрупувався. У момент удару ОСОБА_7 стояв до свідка спиною, а ОСОБА_9 - обличчям, а свідок стояв позаду ОСОБА_7 по діагоналі справа. Після чого до гаражу зайшов ОСОБА_18 , став між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обличчям до ОСОБА_9 , збив ногою ОСОБА_9 з ніг, від чого ОСОБА_9 впав на бетонну підлогу на правий бік, потім згрупувався у позу ембріона, коли ОСОБА_18 почав йому наносити удари кулаками по тулубу зліва: у живіт, ноги, в область ребер. Було не менш 6-8 ударів, від чого ОСОБА_9 кричав. ОСОБА_7 намагався вдтягнути ОСОБА_18 . Після чого ОСОБА_7 уїхав. ОСОБА_13 у цей час пішов купити сигарети, коли повернувся, то ОСОБА_9 було погано, він зблід, його нудило, він вийшов з гаражу на естакаду. ОСОБА_14 запропонував викликати швидку. ОСОБА_18 викликав швидку. Конфлікт продовжувався біля години. Всього ОСОБА_18 наніс ОСОБА_9 приблизно 16-20 ударів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що в серпні 2016 року йому стало відомо про крадіжку інструмента з гаража ОСОБА_15 , у вчиненні якої запідозрили ОСОБА_9 . 20 серпня 2016 ОСОБА_14 , перебував у себе в гаражі, почув шум, тому зайшов в гараж ОСОБА_15 . У гаражі був ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , який вимагав від ОСОБА_9 зізнатися, де викрадений інструмент. ОСОБА_9 не зізнавався, тому ОСОБА_18 почав наносити йому удари кулаками в плечі, по тулубу. Після чого ОСОБА_14 пішов від них і повернувся у свій гараж. Через деякий час приїхав ОСОБА_7 , зайшов в гараж ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_14 також підійшов до гаражу ОСОБА_15 , стояв в отворі і побачив, як ОСОБА_7 лівою рукою наніс удар ОСОБА_9 у груди справа, по прямій траєкторії, після чого ОСОБА_9 зробив крок назад та підняв руку до грудей, при цьому не кричав. Після чого ОСОБА_18 накинувся на ОСОБА_9 , збив його з ніг, почав наносити сильні удари по тулубу, від чого ОСОБА_9 почав вити, лежачи на правому боці у позі ембріону. ОСОБА_18 наніс 5-8 ударів у плече, руках, боках, живіт. ОСОБА_7 намагався відтягнути ОСОБА_18 . ОСОБА_7 після цього уїхав, коли ще було ясно на вулиці. ОСОБА_14 розвернувся і пішов. Через деякий час ОСОБА_9 вийшов з гаража, почав рвати, а потім побіг під естакаду справляти нужду. Викликали швидку медичну допомогу, при цьому ОСОБА_18 сказав ОСОБА_9 щоб він говорив, що упав з естакади. Швидку викликали приблизно через дві години після конфлікту.

При цьому, до пояснень свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які, підтверджуючи факт нанесення ОСОБА_7 удару потерпілому ОСОБА_9 , вказували, що удар був нанесений у праву частину тулубу, у той час як селезінка знаходиться зліва, суд віднісся критично, з огляду на те, що свідок ОСОБА_13 є братом обвинуваченого, а також з огляду на те, що обидва свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 під час нанесення удару перебували у дверному отворі у вході до гаражу, позаду ОСОБА_7 , який стояв до них спиною, за яким стояв ОСОБА_9 , а тому, на переконання суду, з такого положення вони не мали змоги достатньо чітко бачити, у яку саме частину справа чи зліва прийшовся удар ОСОБА_7 , чи то була грудна клітина, чи удар вже був під ребра.

На допиті інших свідків сторона обвинувачення не наполягала, а від допиту свідка ОСОБА_56 сторона захисту відмовилась.

Під час розгляду справи судом були безпосередньо досліджені у судовому засіданні

надані стороною обвинувачення письмові докази, а саме:

- виписка з історії хвороби №24327 ОСОБА_9 , діагноз: ЗТЖ, розрив селезінки та інше;

-висновок судово-медичної експертизи №1052-А/16 від 02 вересня 2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20.08.2016 у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки - це легкі тілесні ушкодження; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом - це тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких на тілі не відобразились, можливо, за обставин, на які вказано в постанові слідчого та відомо зі слів потерпілого. Утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , а саме - закрита травма животу, розрив селезінки при падінні неможливе;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 21 вересня 2016 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час якого ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як чоловіка, який наніс йому кулаком правої руки удар в область животу зліва, нижче ребер, у верхній частині живота зліва фототаблицею до нього;

- протокол пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 21 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_16 , під час якого свідок впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як чоловіка, який кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_9 в область животу нижче грудної клітини зліва;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2016 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_9 , у ході проведення якого ОСОБА_9 розповів та показав про обставини спричинення йому 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень чоловіком на ім`я ОСОБА_35 , яким виявився обвинувачений ОСОБА_7 . Він вказав, що ОСОБА_35 несподівано наніс йому кулаком правої руки знизу вгору аперкотом один різкий удар у верхню ліву частину животу - в область лівого підребер`я. Потерпілий показав механізм нанесення ОСОБА_7 удару. Потерпілий також вказав, що особа на ім`я ОСОБА_34 також наносив йому удари кулаком правої руки (приблизно 7-10 ударів) у ліве плече, в інші місця не бив;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 27 вересня 2016 року з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_16 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення ОСОБА_9 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 , який наніс ОСОБА_9 удар кулаком правої руки у верхню ліву частину живота під ребрами, показавши механізм нанесення удару. Від цього удару потерпілий присів та почервонів. І попросив викликати швидку;

- висновок судово-медичної експертизи №1159-А/16 від 29.09.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки, закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_16 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_18 , під час проведення якого свідок ОСОБА_18 розповів та показав, за яких обставин хлопець на ім`я ОСОБА_35 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , а саме наніс кулаком правової руки один сильний удар зліва у верхню частину під ребра. Свідок вказав, що він також наносив удари потерпілому ОСОБА_9 : долоней правої руки наніс 3-4 удари у плече;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_17 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення ОСОБА_9 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень ОСОБА_57 , який наніс ОСОБА_9 сильний удар кулаком правої руки у ліве підребер`я;

- висновок судово-медичної експертизи №1181-А/16 від 03 жовтня 2016 року, згідно з яким у з`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення ушкоджень (синьці в області лівого плеча), які мали місце у ОСОБА_9 не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_18 в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_18 в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_9 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_17 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_15 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20 серпня 2016 року потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_58 , який долонями із зігнутими пальцями правої руки наніс 2-3 удари у ліве плече ОСОБА_9 . Свідок вказав, що не бачив як ОСОБА_35 наніс ОСОБА_9 удар;

- висновок судово-медичної експертизи №1180-А/16 від 30 веренся 2016 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , у цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_15 ;

- медична карта стаціонарного хворого №24327 ОСОБА_9 , діагноз при госпіталізації ЗТЖ, гемоперітонеум ІІ ст., розрив селезінки;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю свідка ОСОБА_14 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20.08.2016 потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_58 , який ладонями наносив удари по щокам ОСОБА_9 (6 ударів), кулаками обох рук наносив удари у ліве плече, праву половину грудної клітини (6-8 ударів). Після чого свідок ОСОБА_14 пішов з гаражу, а коли через 10-15 хвилин повернувся то бачив, як ОСОБА_59 кулаком лівої руки наніс ОСОБА_9 удар в праву половину грудної клітини, від удару ОСОБА_9 зігнувся на правий бік, нахилившись вперед, але не впав. Через 1-2 хвилини свідок побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі на правому боці, ноги підібрав під себе, а ОСОБА_34 кулаками обох рук наносить удари потерпілому в область лівого плеча, лівої бокової поверхні тулуба, по правій верхній кінцівки, при цьому ОСОБА_9 вив. Через 10-15 хвилин після цього ОСОБА_60 вийшов з гаражу, його знудило;

- висновок судово-медичної експертизи №1466-А/16 від 12.12.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_9 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 міг знаходитись як у вертикальному, так й в горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , під час проведення якого ОСОБА_7 розповів та показав як 20 серпня 2016 року у приміщенні гаражу він наніс потерпілому ОСОБА_9 удар кулаком лівої руки в праву чистину тулубу (грудної клітини) по передній поверхні, більше ударів потерпілому не наносив, та покинув гараж. Після цього почув крик, зайшов до гаражу, побачив, що ОСОБА_9 лежить на підлозі на правому боці, нижні кінцівки зігнуті, привдені до живота, руки зігнуті, а ОСОБА_61 у цей час наносить потерпілому кулаками обох рук удари по лівій частині тулубу. Після цього ОСОБА_34 вийшов з гаражу, ОСОБА_7 також вийшов. Потім ОСОБА_7 бачив, як ОСОБА_9 сидів на присідках у гаражі;

-висновок судово-медичної експертизи №1465-А/16 від 12.12.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_9 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 міг знаходитись як у вертикальному, так й в горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20 серпня 2016 року потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_58 , який долонями наносив удари по лицю ОСОБА_9 (4-5 ударів), а потім кулаком правої руки наніс 4 удари потерпілому, з яких 2 удари в область лівої половини живота, один удар в ліву половину грудної клітини, один удар в ліве плече. Потім ОСОБА_7 під час розмови з ОСОБА_9 кулаком лівої руки наніс удар в праву частину тулуба потерпілого. Після чого ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 почали виходи з приміщення гаражу, але почули шум і побачили, що потерпілий лежить на підлозі на правому боку, згрупувавшись, а ОСОБА_62 наносить йому обома руками удари по лівому боку тулубу, а також два удари в ліву частину живота. Після чого ОСОБА_9 стало зле і йому викликали швидку медичну допомогу та даними, що містяться в фототаблиці до протоколу;

- висновок судово-медичної експертизи №1464-А/16 від 12 грудня 2016 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_9 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 міг знаходитись як у вертикальному, так й у горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_13 в ході проведення слідчого експерименту.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством і доводять факт завдання саме ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз, приймаючи до уваги, що докази, отримані від очевидців подій.

Судом першої інстанції під час судового розгляду було встановлено, що у момент конфлікту безпосередньо у гаражі знаходились обвинувачений ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходились у дверному отворі при вході до гаражу. Виходячи з коазів потерпілого ОСОБА_9 під час судового розгляду (відповідно до аудіозаписів від 19 травня 2017 року, 22 листопада 2019 року), саме ОСОБА_7 наніс йому удар правою рукою в ліву частину живота під ребра знизу вгору, від чого ОСОБА_9 присів, у нього потемніло в очах, йому було зле, але він тримався. Вказані показання потерпілого узгоджуються з його свідченнями, наданими під час слідчих дій: пред`явлення особи для впізнання та слідчого експерименту, де він пояснив, що особа на ім`я « ОСОБА_35 » завдала йому кулаком правої руки удар в область живота знизу, під ребрами і підтверджуються дослідженими у сукупності доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_18 , який був безпосередньо присутній у гаражі та бачив, як ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 один удар у живіт зліва, що узгоджується з наданими ним свідченнями під час слідчого експерименту; показаннями свідка ОСОБА_63 , який у судовому засіданні з точністю не зміг пригадати, у яку саме частину прийшовся ОСОБА_9 удар від ОСОБА_7 , оскільки події мали місце 8 років тому, але зазначив, що після цього удару ОСОБА_9 «ойкнув», присів та схопився за живіт, що відповідає його свідченням, наданим під час пред`явлення особи для впізнання та слідчого експерименту, де він вказує, що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 удар в область живота зліва під ребрами; відповідно до висновків судово-медичних експертиз у ОСОБА_9 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом, наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_9 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою, механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 в цілому не суперечать засобу їх спричинення.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_15 не надали суду чітких показань, зазначивши, що не бачили, як ОСОБА_7 наносив удар ОСОБА_9 .

А отже, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досліджені судом першої інстанції докази, на думку колегії суддів, є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при їх збиранні, дослідженні та оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, потерпілому ОСОБА_9 , колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності та, приймаючи до уваги обставини вчиненого діяння, з яких вбачається, що саме від удару обвинуваченого ОСОБА_7 кулаком в область живота знизу, під ребра, потерпілому ОСОБА_9 , потерпілий отримав закриту травму живота з розривом селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом, що за критерієм тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Твердження захисника, що факт спричинення саме ОСОБА_18 потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень підтвердився показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не відповідає дійсності та наявним у матеріалах справи доказам.

Свідок ОСОБА_16 , згідно його показів та протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.09.2016 року, впізнав саме обвинуваченого ОСОБА_7 , як чоловіка, який кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_9 в область живота нижче грудної клітки зліва. В своїх поясненнях він сумнівався якою рукою вдарив ОСОБА_7 . ОСОБА_9 , проте, виходячи з його показань, можна дійти висновку, що саме після удару ОСОБА_7 , ОСОБА_9 «ойкнув» і присів, схопившись за живіт, що в сукупності з даними протоколу впізнання дає підстави стверджувати, що саме ОСОБА_7 наніс потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, в область живота нижче грудної клітки зліва, а не ОСОБА_18 .

При цьому, покази свідка ОСОБА_15 , на які захисник посилається як на доказ того, що ОСОБА_18 наносились удари, а не ОСОБА_7 , не можна вважати такими, які доводять невинуватість ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що він суду не надав чітких показань, оскільки не був у гаражі до кінця конфлікту, так як вийшов з гаража, а вже потім дізнався, що ОСОБА_9 вдарили. Свідок підтвердив факт конфлікту, який відбувся у його гаражі 20 серпня 2016 року.

Захисник вважає, що з урахуванням пояснень ОСОБА_9 про те, що «20.08.2016 близько 22 години, в приміщенні гаражу, розташованому в гаражному кооперативі по вул. Астрономічна в м. Харкові громадянин на ім`я ОСОБА_34 наніс йому декілька ударів по тулубу зліва, а громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини», можна дійти до висновку, що саме ОСОБА_18 спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Твердження захисника щодо того, що судово-медичний експерт ОСОБА_19 під час допиту її у судовому засіданні, яке відбулось 19.06.2018 року підтвердила факт нанесення ОСОБА_9 ударів ОСОБА_18 , не відповідає дійсності, оскільки згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 19 червня 2018 року. судово-медичний експерт ОСОБА_19 повідомила суду, що у експертному висновку № 1052-А/16 все було записано зі слів потерпілого і що потерпілий зазначив, що саме: «…громадянин на ім`я ОСОБА_35 наніс один удар в область грудної клітини.» Також експерт зазначала, що також потерпілий сказав, що ОСОБА_34 наніс декілька ударів кулаком по тулубу зліва, внаслідок чого з`явились тілесні ушкодження.

Стверджувати, що потерпілий змінив свої свідчення після того як дала пояснення експерт, не можна, оскільки потерпілий буд допитаний раніше в часі, до допиту експерта ОСОБА_19 і не був ознайомлений зі змістом її показань до того, як надавав 19.06.2018 року свої пояснення.

Стверджувати, що показання потерпілого не послідовні, також не можна, оскільки згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 19 травня 2017 року потерпілого ОСОБА_9 , він пояснив, що 20 серпня 2016 до нього підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_42 , які попросили піти з ними в гараж, щоб з`ясувати питання щодо викраденого інструмента. Прийшли в гараж, куди також прийшли ОСОБА_45 і ОСОБА_18 , який погрожував пістолетом та паяльною лампою, вимагаючи від нього та ОСОБА_16 зізнатися в крадіжці. Але ОСОБА_9 заперечував, так як він нічого не крав. Тоді ОСОБА_18 почав його бити рукою у плече, правий та лівий боки, ОСОБА_9 закривався. Потім прийшов ОСОБА_7 , який почав запитувати у ОСОБА_16 про вкрадені запчастини з машини. Після чого ОСОБА_7 запитав про інструменти у ОСОБА_9 та наніс удар правою рукою в ліву частину живота під ребра знизу вгору. Від удару ОСОБА_9 присів, у нього потемніло в очах, йому було зле, але він тримався. Потім підійшов ОСОБА_18 і вдарив пару разів кулаком у плече, удари були незначні, але ОСОБА_9 впав. ОСОБА_7 вийшов з гаражу. Потім ОСОБА_9 сказав, що почуває себе погано, випив води, сходив в туалет і йому викликали швидку медичну допомогу. В лікарні було встановлено, що в нього розірвалась селезінка. ОСОБА_9 впевнений, що селезінка розірвалась саме від удару ОСОБА_7 .

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 22 листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що удар йому наніс ОСОБА_7 правою рукою з лівого боку трохи нижче ребер. Удар був сильний, через 5 секунд ОСОБА_9 стало різко боляче, потемніло в очах, стало нудити, він побіг до туалету. Вказав, що ОСОБА_18 після цього удару підійшов до нього та пнув ногою, він впав, ОСОБА_18 бив його по плечах, він закривався, але ОСОБА_18 не наносив йому ударів по тулубу.

А отже, твердження захисника щодо суперечливість показань потерпілого, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, пояснення потерпілого цілком узгоджуються з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2016 року з фототаблицею, за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час якого, він розповів та показав про обставини спричинення йому 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень чоловіком на ім`я ОСОБА_35 , яким виявився обвинувачений ОСОБА_7 . Він вказав, що ОСОБА_35 несподівано наніс йому кулаком правої руки знизу вгору аперкотом один різкий удар у верхню ліву частину животу - в область лівого підребер`я. Потерпілий показав механізм нанесення ОСОБА_7 удару. Потерпілий також вказав, що особа на ім`я ОСОБА_34 також наносив йому удари кулаком правої руки (приблизно 7-10 ударів) у ліве плече, в інші місця не бив.

Слід врахувати, що потерпілий не заперечує факт нанесення ОСОБА_18 йому ударів, приблизно 7-10, проте, і під час слідчого експерименту і під час надання суду пояснень, потерпілий стверджував, що саме чоловік на ім`я ОСОБА_35 наніс йому удар у верхню ліву частину животу в область правого підребер`я.

Твердження захисника щодо того, що показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_9 є суперечливими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_18 він не заперечував, що він наносив потерпілому удари, проте, вони були завдані по лівому плечу та руці, за нанесення яких, він був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2016 . Однак також свідок вказував, що саме ОСОБА_7 наніс один удар потерпілому в область живота, якою рукою, свідок не пам`ятає і саме після цього удару потерпілий крикнув та присів, схопившись за живіт.

А тому, стверджувати про неможливість покладення в обґрунтування вироку показань потерпілого та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , не можна, оскільки ці докази не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України і містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у КПК України, та узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Також є необґрунтованими твердження захисника щодо врахування показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки дані свідки не були в безпосередній близькості від потерпілого, щоб з впевненістю вказати, хто саме і куди наносив удари потерпілому, оскільки знаходились у дверному отворі при вході до гаражу.

З огляду на вищевикладене, вказані доводи захисника обвинуваченого спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами і не можуть бути прийняті судом як обставини, що виправдовують обвинуваченого. Колегія суддів вважає, що така процесуальна позиція захисника та обвинуваченого свідчить про намір обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності і спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, отриманими з різних джерел, в тому числі шляхом допиту в судовому засіданні потерпілого та свідків, а також дослідження інших доказів.

Судом в мотивувальній частині вироку наведено вмотивовані висновки, щодо оцінки всіх досліджених доказів, а тому, версія та доводи захисника обвинуваченого про незгоду відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 та невідповідність висновків фактичним обставинам справи мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

А тому, твердження захисника щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника обвинуваченого є підставами для скасування вироку, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, ролі обвинуваченого у його вчиненні, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, захисником обвинуваченого не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2025 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3