Справа № 136/550/25
провадження №1-кп/136/46/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 03.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не одруженого, непрацюючого, має на утриманні непрацездатних батьків, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє Указом Президента України №4024-ІХ від 29.10.2024 продовжено з 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

У зв`язку із введенням воєнного стану на території України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, пунктів 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69 2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Указом Президента України № 741/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України

При цьому установлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.01.2016 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 28/240 від 10.04.2024 ОСОБА_3 визнано придатним до проходження військової служби.

У подальшому 30.12.2024 об 11:00 год. 58 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований у АДРЕСА_1 , будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку, визначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» після оголошення йому змісту повістки про необхідність прибуття на 18 год. 00 хв. 30.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для комплектування команди і подальшого призову за мобілізацією у військову частину в складі команди № НОМЕР_1 , відкрито відмовився отримувати повістку, зміст якої йому було оголошено та ставити свій підпис у ній.

У подальшому ОСОБА_3 діючи з метою ухилення від призову, за відсутності обставин, які б унеможливлювали його своєчасне прибуття, визначений у повістці час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження, обґрунтовуючи тим, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, отримав відстрочку від мобілізації, на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка була надана йому у зв`язку із здійсненням догляду за матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково. Наявність відстрочки від мобілізації у ОСОБА_3 суттєво змінила обстановку, таким чином, що дії останнього, які полягали у відмові від отримання повістки, перестали бути суспільно небезпечними. Особа, яка має відстрочку від мобілізації не може вчинити злочин, який інкримінується ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, надав беззаперечну згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави, зазначивши, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 48 КК України, йому зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку із зміною обстановки, та закриття кримінального провадження з підстав, викладених у клопотанні захисника.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження з приводу ініційованого захисником клопотання, дослідивши додані до нього матеріали та надані прокурором, дійшов висновку про таке.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до положень ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі N 161/1390/19 (провадження N 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

Наведене узгоджується і з роз`ясненнями наведеними у п.7. Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 23.12.2005 № 12, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» де зазначенотакож, що о собу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК - право, а не обов`язок суду.

Судом встановлено, що злочин, який передбачений ст. 336 КК України, інкримінується ОСОБА_3 , згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 приходиться рідною матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до Довідки до акту МСЕК серія 10 ААВ №644068 ОСОБА_6 встановлена ІІ група з 01.06.2013 безстроково.

Зі змісту роздрукованого електронного додатку «Резерв+» встановлено, що 10.03.2025 ОСОБА_3 надана відстрочка на підставі п.13. ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто особі, яка має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, при цьому це є правом суду.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що на даний час ОСОБА_3 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що на думку суду, суттєво впливає на його поведінку та свідчить, що вказана особа перестала бути суспільно небезпечною, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення, відтак з врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та закриття провадження у справі з цих підстав, тому клопотання захисника підлягає до задоволення.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст. 48, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285-288 , 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 03.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - закрити.

Речові докази: CD-R диск «LG», підписаний « ОСОБА_3 30.12.2024», на якому міститься один відеофайл типу видео Файл MP4 (.mp4) під назвою video-8fe827c4d97dl2b0b57clft)232389105-V (1), розміром 16,8 МБ (17 701 649 байтів), тривалістю 0:01:06 хв., - залишити при матеріалах кримінального провадження№0000001 від 03.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи у сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційної суду.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1