Справа №766/8316/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора відділу № 26 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання

встановив:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшло подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_5 поставлений на обліку відділу № 26 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях 11.03.2024. 11.03.2024 та 27.03.2024 засудженому за місцем проживання, через підприємство поштового зв`язку АТ «Укрпошта», надіслано виклики з необхідністю зателефонувати до співробітника уповноваженого-органу з питань пробації, для роз`яснення порядку та умов відбування покарання. Вжитими заходами місцезнаходження засудженого встановити не вдалося. 24.05.2024 до Херсонського РУП ГУ Національної поліції в Херсонській області, надіслано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 13.08.2024, ОСОБА_5 вийшов на зв`язок та йому роз`яснено порядок здійснення нагляду стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, правові наслідки за невиконання обов`язків, покладених на таких осіб судом, Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України «Про пробацію», а також відповідальність у випадку вчинення нового злочину та допущення порушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення. Засудженим заповнено анкету та підписку про ознайомлення з вимогами законодавства та обов`язками, покладеними на нього судом, які засуджений зобов`язався виконувати. Оголошена постанова про встановлення днів явки для реєстрації, перша середа кожного місяця.

Враховуючи, що засуджений на час ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання не був офіційно працевлаштований, 13.08.2024 ОСОБА_5 видано направлення до Херсонського міського Центру зайнятості (далі - ХМЦЗ) з метою виконання покладеного на нього обов`язку працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду(роботу), з зобов`язанням до 23.08.2024 прибути до ХМЦЗ.

Згідно повідомлення ХМЦЗ ОСОБА_5 27.08.2024 взятий на облік, як шукач роботи. Однак, на наступну зустріч, призначену на 04.09.2024, засуджений не з`явився. У зв`язку з чим, 29.10.2024 зі ОСОБА_5 проведена соціально-виховна бесіда та винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Засудженому вдруге видано направлення з зобов`язанням прибути до ХМЦЗ до 08.11.2024 для виконання обов`язку покладеного на нього судом, а саме: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Відповідно до повідомлення ХМЦЗ отриманого 25.11.2024, облік засудженого припинено з 27.10.2024 за невідвідування особою ХМЦЗ протягом 60 календарних днів.

За невиконання обов`язку, покладеного на засудженого судом в частині працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), 04.12.2024 ОСОБА_5 , винесено вдруге попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та повторно видано направлення з зобов`язанням прибути до ХМЦЗ до 13.12.2024.

Згідно відповіді ХМЦЗ, отриманого 09.01.2025, засуджений на обліку не перебуває та за послугами не звертався. 30.01.2025 ОСОБА_5 , втретє винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Окрім невиконання обов`язку покладеного на нього судом працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), ОСОБА_5 систематично вчиняв правопорушення, що призвели до накладення адміністративних стягнень, а саме: 30.06.2024 за ст.183 КУпАП, згідно постанови № ГБД 301666 накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн.; 17.08.2024 за ст.178 ч.1 КУпАП, згідно постанови № ГБД 301751 накладено адміністративне стягнення у розмірі 85 грн.; 07.11.2024 за ст.173-2 КУпАП, постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2025 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., за що засудженому 13.08.2024, 12.11.2024, 30.01.2025 винесені попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відносно засудженого проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та визначено криміногенну потребу: «матеріальне становище».

05.02.2025 ОСОБА_5 роз`яснено, що відповідно до вимог ч. 1 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 допущено невиконання обов`язку, покладеного на нього судом, а саме: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) та систематичне притягнення адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим 13.08.2024, 29.10.2024, 12.11.2024, 04.12.2024 та 30.01.2025 були винесені письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного.

Дані порушення свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.2 ст. 78 Кримінального кодексу України, ч.2 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.8 ч.1 ст. 537, п.3 ч.2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України представник органу пробації направив до суду матеріали відносно ОСОБА_5 для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Доводи учасників процесу.

Представник Центру пробації в судовому засіданні підтримала клопотання за підставами, викладеними у ньому, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання.

Засуджений в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, визнав, що в певній мірі легковажно підійшов до питання відбування покарання на іспитовому терміні, але не вчиняв суспільно-небезпечних діянь. Пояснив, що двічі центром зайнятості направлявся для працевлаштування, але йому відмовили у прийомі на роботу, мотивуючи потребою у таких працівниках на час його звернення. Це були «Міськводоканал» та «Технопласт». Наразі працює на будівництві у бригаді, що займається ліквідацією пошкоджень після прильотів. Всі замовлення на бригаду є приватними і дуже добре оплачуються, тому він не бачив сенсу стояти на обліку в центрі зайнятості, де йому пропонували роботу з низьким рівнем заробітку. Після того, як йому відмовили у працевлаштуванні у водоканалі та на заводі, він дійсно не ходив до центру зайнятості повідомити про відмову, адже був зайнятий на будівництві. Саме тому він офіційно не працевлаштований, але заробіток має постійний та пристойний. Він отримав через пошту попередження від органу пробації, не надав йому належного значення, був постійно зайнятий на роботі. Просив суд надати йому ще один шанс на виправлення, зобов`язується виконувати всі поставлені перед ним обов`язки та завдання.

Мотивація суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

Пунктом 8 частини 1 статті 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26.10.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 п.п. 2,3 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно зі ст. 13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 2 статті 78 КК України передбачено, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно матеріалів справи, а також із пояснень, наданих ОСОБА_5 у судовому засіданні, вбачається, що останній не працевлаштувався офіційно на роботу, оскільки у запропонованих центром зайнятості роботах йому було двічі відмовлено, але він самостійно знайшов роботу, виконує ремонтно-будівельні роботи об`єктів м. Херсона та Херсонської області, що були зруйновані під час обстрілів російськими військовими.

У клопотанні зазначено, що засуджений не працевлаштувався і не звернувся до центру зайнятості.

Покладаючи на засудженого обов`язок звернутися до центру зайнятості, суд виходив з того, що на час ухвалення вироку ОСОБА_5 не працював і суд, покладанням на нього такого обов`язку, мав спонукати засудженого до праці, допомогти засудженому знайти роботу для того, щоб він мав джерело доходу, і відповідно не мав спокуси вчиняти крадіжки для забезпечення свого існування. Тобто, метою покладання обов`язку було виконання суспільно-корисної роботи, а не формальний облік у центрі зайнятості. ОСОБА_5 самостійно знайшов роботу, працює і заробляє собі на прожиття. Він пояснив причини не звернення до центру зайнятості, з яких слідує, що ОСОБА_5 самостійно знайшов більш вигідні умови роботи. А те, що він офіційно не оформлений, це не є його виною, оскільки є загально відомим той факт, що працевлаштування без оформлення трудового договору набуло в державі масового характеру. Суд вважає, що ставлення ОСОБА_5 в гірші умови праці для формального виконання обов`язку є несправедливим, а саме: працевлаштування за направленням центру зайнятості на менш оплачувану роботу, ніж ту, яку він знайшов та виконує самостійно.

Щодо вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень.

До клопотання додано лише одну копію постанови Херсонського міського суду у Херсонської області від 21.01.2025 про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Щодо зазначених у клопотанні порушень ОСОБА_5 пояснив, що дійсно викликав поліцію, оскільки в нього під час вечірки зник його телефон і в нього були підстави вважати, що його телефон хтось вкрав. При прибутті поліцейські знайшли телефон в городі, після чого склали протокол та винесли постанову про неправдивий виклик, постанова йому вручена не була. Тексту постанови до клопотання не додано, але ст.183 ККпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик поліції, тоді як ОСОБА_5 зазначає, що він викликав поліцію з метою захистити його права віднайти особу, яка заволоділа його телефоном.

Також пояснив, що у сім`ї сталася сварка і дружина викликала поліцію, які по приїзду склали протокол, викликів до суду для розгляду протоколу він не отримував, копії постанови йому не надсилали.

З приводу притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності суд зазначає, що з огляду пояснень, поведінки ОСОБА_5 в судовому засіданні він є абсолютно необізнаною особою в галузі права. Щодо адміністративних правопорушень він не вважав, що його діяння можуть бути адміністративними проступками, оскільки, на його думку, нікому не було завдано шкоди. Крім того, суд вважає, що в разі звернення за правовою допомогою, могли бути встановлені всі фактичні обставини справи, і, можливо, ОСОБА_5 не був би притягнутий до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку з клопотання не вбачається і представником органу пробації у суді не доведено.

У діях ОСОБА_5 не вбачається систематичності порушення громадського порядку та нехтування попередженням органів внутрішніх справ про неприпустимість подібної поведінки, а тому дані обставини не можуть розцінюватись як небажання ставати на шлях виправлення чи асоціальну поведінку засудженого.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У клопотанні зазначається, що представником органу пробації ОСОБА_5 згідно приписів Кримінально-виконавчого Кодексу України були роз`яснені всі його обов`язки, виносились попередження і т.д. Проте всі ці дії працівником органу пробації виконувались не шляхом безпосереднього спілкування із ОСОБА_5 , а шляхом телефонних розмов, направлення листів, анкети засуджений заповнював без присутності працівника органу пробації, направляючи в орган пробації фотокопії через меседжі тощо, тобто дії зі сторони органу пробації відносно ОСОБА_5 були досить формальними. А якби у засудженого не було смартфона, то незрозуміло в який би спосіб його повідомляли. Але таких форм спілкування між засудженим і працівником органу пробації КВК України не передбачені. Орган пробації не з`ясовував фактичні обставини щодо виконання обов`язків у самого ОСОБА_5 , а контролював його поведінку шляхом періодичного направлення запитів до відповідних органів центру зайнятості (щодо працевлаштування за направленням), до органів поліції (щодо притягнення до адміністративної відповідальності), тоді як на переконання суду ці обставини мали б з`ясовуватися шляхом бесід із самим засудженим. Своєчасне роз`яснення суті і наслідків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 можливо б не призвело до адміністративних правопорушень або б спонукало звернутись за правовою допомогою.

Частина 3. ст.5 ст.6 КВК визначає, що основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації у клопотанні не доведено і в судовому засіданні не встановлено.

У діях ОСОБА_5 не вбачається систематичності порушення громадського порядку та нехтування попередженням органів внутрішніх справ про неприпустимість подібної поведінки, а тому дані обставини не можуть розцінюватись як небажання ставати на шлях виправлення чи асоціальну поведінку засудженого.

Сукупність встановлених судом обставин дає підстави вважати, що сам факт формального невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_5 вироком суду, не може бути вагомою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Проаналізувавши суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, суд з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин, керуючись засадами справедливості, приходить до висновку, що підстав для скасування іспитового строку і направлення засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком суду, не встановлено, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити провідному інспектору відділу № 26 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях Міністерства юстиції України ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про скасування звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1