Справа № 484/1761/25
Номер провадження: 1-кп/484/261/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Суботці, Знам`янського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, -

встановив:

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків, вважає те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від до 6 до 10 років, знаючи, яка міра покарання його очікує за вчинення даних злочинів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може ухилятись від покарання та переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. ОСОБА_4 може незаконно впливати і здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його, оскільки вони не надавали свої покази безпосередньо суду. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працює та не працював, інших будь-яких доходів не має, у зв`язку з чим може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Такі ризики та обставини мали місце при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовженні судом і на даний час не втратили актуальність, тому рахує, що застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, захисник просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, а якщо суд дійде до висновків про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то просив визначити розмір застави у меншому розмірі, ніж визначений попередньою ухвалою суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років та від 6 до 10 років з конфіскацією майна, наявні ризики, зазначені ст.177 КПК України, а саме: з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, вчинив тяжкі злочини в період воєнного стану, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду в кримінальному провадженні та не зможе запобігти доведеним під час судового засідання вищевказаним ризикам.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відповідно до ст.183 КПК України, дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 п. 2 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , ризики, передбачені ст.177 КПК України, тривалість знаходження кримінального провадження в суді, прохання захисника, суд вважає за доцільне заставу зменшити і визначити у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 55 = 166540 грн.).

Крім цього, обираючи відносно підозрюваного альтернативну міру запобіжного заходу у вигляді застави, вважаю за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього такі обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, не відлучатися із місця свого фактичного мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання і місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками у справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,176-178,182, 183,196,314-316 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20.09.2025 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 55 (п`ятдесяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 166540 (ста шістдесяти шести тисяч п`ятсот сорока) грн., для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент на протязі дії ухвали внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за викликом до прокурора та суду; не відлучатися із місця свого фактичного мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання , місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у справі; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_6