Справа № 346/642/25
Провадження № 1-кс/346/853/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000128, відомості про яке 06.02.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000128, відомості про яке 06.02.2025 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Колломийського міськрайонного суду ОСОБА_6 у справі №346/642/25 на автомобіль маркми "ВМВ" д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 та повернути даний транспорний засіб власнику ОСОБА_5 . Вказав, що у випадку коли суд дійде думки про необхідність існування заборони на відчуження, просить повернути транспортний засіб вланику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання з правом користування.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 05.02.2025 року ОСОБА_7 повідомив Коломийський районний вдділ поліції про факт викрадення у нього автомобіля.

В ході оперативного реагування працівниками СРПП Коломийського РВП в с.Отинія, Коломийського району, було виявлено та затримано автомобіль марки "ВМВ" д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За фактом викрадення автомобіля внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000128 від 06.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2 ст.190 КК України.

Постановою Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 06.02.2025 року, автомобіль "ВМВ" д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на арешт майданчику Коломийського РВП, визнано речовим доказом в коримінальному провадженні №0000128.

На даний час відомо, що ОСОБА_5 придбав даний транспортний засіб у законного власника і є його власником.

Протягом тривалого часу у зв`язку із вилученням там арештом автомобіля марки "ВМВ" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 будучи законним власником позбавлений права володіти та користуватися належним йому майном. Жодних процесуальних дій в ходу досудового слідства не проведено, для дачі пояснень його не викликали, експертизу в законності отриманого свідоцтва ніхто не призначав і не проводив.

На даний час вилучений транспортний засіб не є об`єктом експертного дослідження, необхідності його зберігання на теристорії Коломийського районного відділу поліції з позбавленням права власнику ним користуватися суперечить правам власника.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 просив клопотання задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки досудове розслідування триває. Доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_5 на вказаний автомобіль матеріали кримінального провадження не містять. Скасування арешту може призвести до пошкодження, знищення чи відчження транспортного засобу, який є речовим доказом у справі. В межах кримінального провадження є необхідність проведення слідчих дій, зокрема допитів учасників.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та наявні в матеріалах справи документи, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що до клопотання не додано ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №346/642/25 про накладення арешту на автомобіль маркми "ВМВ" д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , зокрема не надано свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, на яке посилається заявник у клопотанні, а також інших документів, які б підтверджували право власності заявника на вказаний транспортний засіб.

Крім того, жодних інших належних, допустимих та достатніх доказів, що обґрунтовують доводи клопотання, до матеріалів не долучено.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені в ньому доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні поданого клопотання про скасування арешту майна слід відмовити, оскільки заявником не було доведено, що арешт майна було накладено необґрунтовано, або що необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на теперішній час відсутня.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1