ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000031 внесеного до ЄРДР 09.02.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Вінниця Вінницької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000031 від 09.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 201 2 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваної ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у невстановлений час, але не пізніше січня 2025 року, достовірно знаючи про встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, з метою отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога на користь БО «РОДИНА ТУРБОТА», розробили злочинний план, згідно за яким ОСОБА_7 забезпечував ввезення на територію України автомобілів як гуманітарної допомоги, пошук покупців та безпосередній їх продаж, а ОСОБА_4 видачу документів для подальшої державної реєстрації таких транспортних засобів.

В січні 2025 року особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 під час пошуку транспортних засобів для потреб військовослужбовців Збройних Сил України в соцмережі «Фейсбук» на сторінці ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» (м. Вінниця, вул. 600-річчя, 9Б), ознайомився з фото- та відеоматеріалами про діяльність вищезазначеної благодійної організації, які стосувалися надання автомобілів як гуманітарної допомоги для потреб Збройних Сил України та іншої гуманітарної допомоги. У якості контактної особи на цій сторінці було вказано ОСОБА_7 , а також зазначено номер його мобільного телефону.

Зв`язавшись з ОСОБА_7 , за вказаним номером телефону, ОСОБА_8 дізнався від нього про наявність у м. Вінниці автомобілів з реєстрацією у країнах Європи, які були ввезені на територію України в якості гуманітарної допомоги. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що такі автомобілі можливо оглянути на майданчику по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці.

На виконання досягнутої домовленості 08.01.2025 близько 15 години ОСОБА_8 прибув за зазначеною адресою та зустрівся з ОСОБА_7 , який, достовірно знаючи про походження наявних автомобілів та їх цільове призначення, а також встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, запропонував ОСОБА_8 їх оглянути з метою придбання.

Оглянувши вказані транспортні засоби, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , що вартість одного такого автомобіля становить 4200 доларів США.

При цьому ОСОБА_7 наголосив, що для оформлення документів для подальшої державної реєстрації транспортних засобів необхідно надати йому копії військових квитків військовослужбовців та довідок про проходження ними служби в Збройних Силах України (форма 5).

Також, ОСОБА_7 повідомив, що після повної оплати вартості автомобілів він надає на кожний з них технічний паспорт, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, акт приймання-передачі транспортного засобу, що є гуманітарною допомогою, від благодійної організації на ім`я військовослужбовця, наказ від благодійної організації про передання автомобіля набувачу а також доручення від благодійної організації на ім`я військовослужбовця з метою подальшої перереєстрації автомобіля.

ОСОБА_8 на пропозицію ОСОБА_7 щодо придбання вищезазначених автомобілів погодився.

Надалі ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 12.02.2025 приблизно об 11 годині 21 хвилин запропонував ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, придбати транспортний засіб «KIA SORENTO» 2005 року випуску з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , який знаходився на території ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 9Б. При цьому ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому копії військового квитка військовослужбовця, на якого буде зареєстровано автомобіль та довідку про проходження ним військової служби.

Того ж дня ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_7 приблизно о 13 годині 21 хвилині прибув до офісу БО «РОДИНА ТУРБОТА» по вул. Хмельницьке шосе, 82, у м. Вінниці, де на його вимогу надав копію військового квитка НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , та довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_3 , після чого в присутності ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 12.02.2025 становило 175012,32 гривень), у якості оплати за придбання вищезазначеного транспортного засобу.

У свою чергу ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , на підставі наданих ОСОБА_8 документів підписала як керівник БО «РОДИНА ТУРБОТА» акт приймання-передачі транспортного засобу від 12.02.2025, яким підтверджено факт передачі легкового автомобіля «KIA SORENTO» 2005 року випуску з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 від БО «РОДИНА ТУРБОТА» військовослужбовцю ОСОБА_9 , та передала ОСОБА_8 документи для державної реєстрації автомобіля, а саме: наказ від благодійної організації № б/н від 12.02.2025 на ім`я ОСОБА_9 , довіреність від благодійної організації № б/н від 12.02.2025 на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Надалі, зазначений транспортний засіб 12.02.2025 зареєстровано в ТСЦ МВС № 0545 на військовослужбовця ОСОБА_9 та видано номерний знак НОМЕР_4 .

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою отримання прибутку здійснила незаконний продаж транспортного засобу «KIA SORENTO» 2005 року випуску з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 ринковою вартістю станом на 12.02.2025 (без врахуванням митних платежів) 100751,25 грн, ввезеного на територію України як гуманітарна допомога.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 умислу, спрямованого на отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога на користь БО «РОДИНА ТУРБОТА», 14.03.2025 приблизно об 11 годині 44 хвилин, запропонував ОСОБА_8 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, придбати транспортний засіб MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2001 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_5 , який знаходився на території ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці.

При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надати копію військового квитка військовослужбовця, на якого буде зареєстровано автомобіль та довідку про проходження ним військової служби.

Того ж дня ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, разом з ОСОБА_7 приблизно о 12 годині 15 хвилин прибув до офісу БО «РОДИНА ТУРБОТА» по вул. Хмельницьке шосе, 82, у м. Вінниці, де на його вимогу надав копію військового квитка НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_10 , та довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_7 , після чого передав ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 14.03.2025 становило 174413,4 гривень) у якості оплати за придбання вищезазначеного транспортного засобу.

У свою чергу ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , на підставі документів, наданих ОСОБА_8 як керівник БО «РОДИНА ТУРБОТА» підписала акт приймання-передачі транспортного засобу від 14.03.2025, яким підтверджено факт передачі легкового автомобіля MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2001 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_5 військовослужбовцю ОСОБА_10 та передала ОСОБА_8 документи для державної реєстрації автомобіля, а саме: наказ від благодійної організації № б/н від 14.03.2025 на ім`я ОСОБА_10 , довіреність від благодійної організації № б/н від 14.03.2025 на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Надалі, зазначений транспортний засіб 14.03.2025 зареєстровано в ТСЦ МВС № 0545 на військовослужбовця ОСОБА_10 та видано номерний знак НОМЕР_8 .

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою отримання прибутку здійснила незаконний продаж транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2001 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_5 ринковою вартістю станом на 14.03.2025 (без врахуванням митних платежів складає) 125259,95 грн, ввезеного на територію України як гуманітарна допомога.

Також ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 умислу, спрямованого на отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога на користь БО «РОДИНА ТУРБОТА», 18.04.2025 приблизно 09 годині 38 хвилин запропонував ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, придбати транспортний засіб MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2005 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_9 , який знаходився на території ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці.

При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання копії військового квитка військовослужбовця, на якого буде зареєстровано автомобіль, та довідку про проходження ним військової служби.

Того ж дня ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_7 приблизно о 10 годині 05 хвилин прибув на територію сервісного центру по вул. Ботанічній, 24 у м. Вінниці, де знаходився ОСОБА_7 , та на його вимогу надав копію військового квитка НОМЕР_10 , виданого на ім`я ОСОБА_11 , та довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_7 , після чого передав ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 18.04.2025 становило 173806,5 гривень) у якості оплати за придбання вищезазначеного транспортного засобу.

У свою чергу ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , на підставі наданих ОСОБА_8 документів як керівник БО «РОДИНА ТУРБОТА» підписала акт приймання-передачі транспортного засобу від 18.04.2025, яким підтверджено факт передачі легкового автомобіля MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2005 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_9 військовослужбовцю ОСОБА_11 , а ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 документи для державної реєстрації автомобіля, а саме: наказ від благодійної організації № б/н від 18.04.2025 на ім`я ОСОБА_11 , довіреність від благодійної організації № б/н від 18.04.2025 на ім`я ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Надалі, зазначений транспортний засіб 18.04.2025 зареєстровано в ТСЦ МВС № 0544 на військовослужбовця ОСОБА_11 та видано номерний знак НОМЕР_11 .

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою отримання прибутку здійснила незаконний продаж транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2005 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_9 ринковою вартість станом на 18.04.2025 (без врахуванням митних платежів) 191794,44 грн, ввезеного на територію України як гуманітарна допомога.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 умислу, спрямованого на отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога на користь БО «РОДИНА ТУРБОТА», 26.07.2025 приблизно 08 годині 30 хвилин запропонував ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, придбати транспортний засіб MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2000 року випуску з ідентифікаційний номером кузова НОМЕР_12 , який знаходився на території ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці.

При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання копії військового квитка військовослужбовця, на якого буде зареєстровано автомобіль, та довідку про проходження ним військової служби.

Того ж дня ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, прибув до ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці, де знаходився ОСОБА_7 , та на його вимогу надав копію військового квитка НОМЕР_13 , виданого на ім`я ОСОБА_12 , та довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_14 , після чого передав ОСОБА_7 обумовлену суму грошових коштів 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 26.07.2025 становило 175449,96 гривень) у якості оплати за придбання вищезазначеного транспортного засобу.

У свою чергу ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , на підставі наданих документів ОСОБА_8 як керівник БО «РОДИНА ТУРБОТА» підписала акт приймання-передачі транспортного засобу від 26.07.2025, яким підтверджено факт передачі легкового автомобіля MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2000 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_12 військовослужбовцю ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 документи для державної реєстрації автомобіля, а саме: наказ від благодійної організації № б/н від 26.07.2025 на ім`я ОСОБА_12 , довіреність від благодійної організації № б/н від 26.07.2025 на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.

Надалі, зазначений транспортний засіб 26.07.2025 зареєстровано в ТСЦ МВС № 0544 на військовослужбовця ОСОБА_12 та видано номерний знак НОМЕР_15 .

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою отримання прибутку здійснила незаконний продаж транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 270 CDI 2000 року випуску з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_12 ринковою вартістю станом на 26.07.2025 (без врахування митних платежів) 123101,07 грн, ввезеного на територію України як гуманітарна допомога.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 умислу, спрямованого на отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога на користь БО «РОДИНА ТУРБОТА», 13.08.2025 приблизно 09 годині 40 хвилин запропонував ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, придбати транспортний засіб SSANG YONG REXTON 2005 року випуску з ідентифікаційний номером кузова НОМЕР_16 та Volkswagen T5 з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_17 , які знаходився на території ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці.

При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання копії військових квитків військовослужбовців, на які буде зареєстровано автомобілі та довідки про проходження ним військової служби.

Того ж дня ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, прибув до ТОВ «ВІНАВТОЦЕНТР» по вул. 600-річчя, 9Б, у м. Вінниці, де знаходився ОСОБА_7 , та на його вимогу надав копію військового квитка НОМЕР_18 , виданого на ім`я ОСОБА_13 , довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_19 , копію військового квитка НОМЕР_20 виданого на ім`я ОСОБА_14 , довідку про проходження ним військової служби (форма № 5) у військовій частині НОМЕР_21 , після чого передав ОСОБА_7 імітаційні грошові кошти в сумі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США та 200 (двісті) доларів США справжніх у якості оплати за придбання вищезазначених транспортних засобів та надалі був викритий працівниками правоохоронного органу.

Таким чином ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 з метою отримання прибутку здійснила незаконний продаж транспортних засобів SSANG YONG REXTON 2005 року випуску з ідентифікаційний номером кузова НОМЕР_16 ринковою вартістю станом на 13.08.2025 (без врахування митних платежів) 113 127,59 грн. та Volkswagen T5 з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_17 , ввезених на територію України як гуманітарна допомога.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з єдиним злочинним умислом, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про походження наявних у них автомобілів та їх цільове призначення, а також встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, здійснили продаж продаж 6 транспортних засобів загальною вартістю 654034,30 грн (без урахування митних платежів), тобто у значному розмірі, під час воєнного стану, в результаті чого отримали прибуток.

На підставі здобутих доказів 14.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2012 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується наступними доказами:

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.03.2025;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 08.04.2025;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 07.05.2025;

протоколом огляду транспортного засобу від 14.02.2025;

висновком експерта від 20.02.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від

протоколом огляду транспортного засобу від 14.03.2025;

висновком експерта від 24.03.2025;

протоколом огляду транспортного засобу від 18.04.2025;

висновком експерта від 29.04.2025;

протоколом огляду транспортного засобу від 26.07.2025;

висновком експерта від 05.08.2025;

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому від суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері господарської діяльності за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з конфіскацією майна. Враховуючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи невідворотність призначення реального строку покарання.

Крім того, на підозрювану ОСОБА_4 в період дії воєнного стану не поширюються обмеження щодо перетину державного кордону, отже вона може вільно покинути територію України, що перешкодить швидкому повному та неупередженому досудовому розслідуванню.

Зокрема, ОСОБА_4 відповідно до отриманою інформації у період з 2022 по 2024 роки регулярно здійснювала перетин державного кордону України.

Також, підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні показання яких мають суттєве значення для повноти досудового розслідування та встановлення обставин, які підлягають доказуванню. Наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженою у спілкуванні із свідками вона може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань.

Щодо існування ризику вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, з огляду на систематичність діянь, що їй інкримінуються у даному кримінальному провадженні, заходи конспірації, які застосовувались нею при вчиненні злочину свідчать про обдуманість підозрюваною ОСОБА_4 власних дій, як наслідок, вказують про високу ймовірність вчинення нею нових кримінальних правопорушень, що пов`язані з незаконним використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин вчинення інкримінованому ОСОБА_4 злочину, її матеріального стану, у разі задоволення клопотання про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий її розмір забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують та тривають ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання їй менш суворого запобіжного заходу.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, слідчому судді пояснили, що ризики не доведені, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі та зменшити розмір застави.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судима, працює, розлучена, має на утриманні дитину.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу підозрюваної, а також наявність обгрунтованих ризиків, які тривають, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрювана ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201 2 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи та гарантувати можливість підозрюваного на альтернативний вид запобіжного заходу.

Відповідно до Кодексу «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура» (ст.2 КПК); «під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом» (ч.1 ст.12 КПК).

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024, у справі № 3-111/2023(207/23, 315/23), виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

За ч. 2 ст. 29 Конституції України в сув`язі з приписами статей 3, 8, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України унормування законом підстав та порядку застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати передусім принципам правовладдя, домірності, презумпції невинуватості, забезпечувати особі належний судовий захист від свавілля, а застосування цього запобіжного заходу має бути засноване не лише на тяжкості злочину, в якому підозрюють або обвинувачують особу, а й на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину особою, ризиків у зв`язку з неналежною процесуальною поведінкою такої особи для здійснення кримінального провадження та захисту відповідних публічних інтересів, що гарантуватиме тримання під вартою лише на підставі вмотивованого рішення суду. Засадничий судовий захист особи від свавілля під час позбавлення її свободи не може бути обмежений за жодних обставин, навіть в умовах воєнного стану. Відповідно до приписів ч.2 ст.64 Конституції України в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені конституційні права на свободу та особисту недоторканність (стаття 29), на судовий захист (стаття 55), а також презумпція невинуватості (стаття 62). Конституційний Суд України, перевіривши ч.6 ст.176 КПК на відповідність вимозі домірності, звернув увагу, що під час обмеження права на свободу та особисту недоторканність потрібними є не будь-які менш обтяжливі для прав і свобод осіб заходи, а лише ті, які здатні досягти правомірної мети на якісному рівні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання підозрюваній права на альтернативний вид запобіжного заходу, а також з урахуванням матеріального стану підозрюваної та того, що в даному кримінальному провадженні наявний виключний випадок визначення розміру застави, оскільки застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не забезпечить виконання підозрюваною покладених неї обов`язків, тому підозрюваній ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде гарантувати виконання нею покладених на неї обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 17 години 15 хвилин 11 жовтня 2025 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 11 жовтня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на неї обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрювану обов`язків покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_15