Справа № 344/9213/25
Провадження № 1-кс/344/3909/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , начальника дізнання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В СТ А Н О В И Л А:

26 травня 2025 року представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду через систему «Електронний суд» зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу заявник обґрунтовує тим, що 16 травня 2025 року ОСОБА_6 письмово звернулася до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківськійз заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України. До заяви про злочин, заявник додала копії медичних документів, що підтверджують тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Заява про злочин була належно подана до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківськійта зареєстрована, проте коли заявник особисто звернулась до Івано-Франківського районного управління поліціїза витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, уповноважені особи повідомили, що за вказаною заявою відомості до Єдиного реєстру досудових розслідуваньне вносилися і досудове розслідування або дізнання не розпочиналось.

Заявник вважає, що належного реагування щодо його заяви про злочин не відбулось, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей за заявою заявника.

За таких обставин заявник просить зобов`язати слідчого, дізнавача (уповноважену особу) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, внести (забезпечити внесення) відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви від 16 травня 2025 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого 1. ст. 272 Кримінального кодексу України, яка подана ОСОБА_6 .

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26 травня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представника заявник підтримав вимоги скарги на підставах, викладених у скарзі, просив задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Представник Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області просив у задоволенні скарги відмовити, пояснив, що немає підстав вносити відомості за ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України, які і за будь-якою іншою статтею Кримінального кодексу України.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та матеріалів за результатами проведення перевірки за зверненням, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України ).

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2025 року ОСОБА_6 звернулася до Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківськійз заявою про кримінальне правопорушення, в якій зазначила наступне: "Мій дідусь, ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому стегнової кістки із зміщенням внаслідок незабезпечення відповідальними особами підприємства штатної роботи автоматизованих розсувних дверей в супермаркеті АТБ. Правопорушення мало місце за наступних обставин: 08 травня 2025 року приблизно о 13.00 при виході з супермаркету АТБ (ТОВ "АТБ МАРКЕТ", ідентифікаційний код юридичної особи 30487219) за адресою: вул. Василя Симоненка, 11А в м. Івано-Франківську, внаслідок нештатної роботи розсувних автоматичних дверей, ОСОБА_5 був затиснутий дверима, впав та отримав перелом стегнової кістки із зміщенням. На даний момент ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна лікарня №1" ІФМР. Дане правопорушення відбулося внаслідок невиконання своїх обов`язків на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого. Дії вказаних осіб мають ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України».

Також у даній заяві просила прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.272 Кримінального кодексу України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та видати заявнику підтвердження прийняття заяви про злочин, розпочати за вказаною заявою досудове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому чинне кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналіз наведених норм права вказує на необґрунтованість доводів заявника, що орган, який уповноважений вносити відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язаний вносити виключно всі заяви про вчинення кримінального правопорушення без попередньої оцінки викладених в них відомостей.

Заявник у заяві від 16 травня 2025 року вказує про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України.

Стаття 272 Кримінального кодексу України встановлює відповідальність за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою

Так, частиною першою статті 272 Кримінального кодексу України передбачено, що порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Згідно частини другої статті 272 Кримінального кодексу України, те саме діяння, якщо воно спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки, - карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Заявник у заяві та представник заявника у судовому засіданні посилалися на те, що була задана шкода ОСОБА_5 , тому є підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя зазначає, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 272 Кримінального кодексу України, є безпека виконання робіт з підвищеною небезпекою, а додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Під безпекою виконання робіт з підвищеною небезпекою слід розуміти такий стан, коли не заподіюється і не може бути заподіяна шкода внаслідок експлуатації, ремонту, реконструкції, спорудження певних об`єктів, обладнання, здійснення іншої виробничої діяльності, пов`язаної з підвищеним ризиком (високою ймовірністю завдання шкоди) як учасникам таких робіт, так і стороннім особам, правоохоронюваним інтересам. Ці правила стосуються не загальних правил охорони праці, які поширюються на всі галузі народного господарства та види виробничої діяльності, а лише тих правил, що стосуються окремих видів робіт. Це, зокрема, навантажувально-розвантажувальні роботи; ремонт та реконструкція транспортних комунікацій в умовах збереження руху транспорту; електромонтажні роботи, що провадяться без знеструмлення обладнання; підземні гірничі роботи; висотні монтажні та інші будівельні роботи; роботи, які проводяться з обладнанням, що експлуатується під тиском, в умовах високих температур чи холоду; роботи з отруйними і сильнодіючими речовинами тощо.

Потерпілими від цього злочину можуть бути будь-які особи як учасники виробничого процесу (робітники і службовці підприємства, де виконуються роботи з підвищеною небезпекою), так і інші особи, включаючи тих, що не мають будь-якого відношення до даного виробництва.

Об`єктивна сторона злочину характеризується:

1) діянням порушенням правил безпеки підчас виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві;

2) наслідками у вигляді загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків (ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України) або у вигляді загибелі людей чи інших тяжких наслідків (ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України);

3) причинним зв`язком між діянням і наслідками.

Крім того, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу цього злочину є обстановка і місце його вчинення.

Порушення правил безпеки може полягати у вчиненні дії, забороненої правилами (чи сукупності таких дій), або бездіяльності невиконанні дій, які особа могла і повинна була вчинити. Для кваліфікації діяння за ст. 272 Кримінального кодексу України важливе значення має визначення змісту правил безпеки, які порушено. При цьому не має значення, яким нормативно-правовим актом вони встановлені,- це можуть бути не лише акт під назвою правила, а й закон, постанова, інструкція, положення, наказ, стандарт тощо. Потрібно вказати на конкретну статтю, пункт, параграф, які порушено, та визначити, у чому саме полягає порушення тих чи інших нормативних вимог.

Обстановка вчинення злочину полягає у тому, що діяння має місце в ході виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Суб`єкт злочину спеціальний. Ним с особа, яка зобов`язана дотримувати правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, Обов`язки по дотриманню правил можуть покладатися на особу, в зв`язку із обійманою посадою чи виходячи з характеру виконуваної роботи.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і характеризується необережністю. Виною у цьому складі злочину охоплюється знання винним правил, порушення яких йому інкримінується. Про це може свідчити факт проведення інструктування перед роботою, складання іспитів чи заліків на знання відповідних правил, наявність посвідчень на право управління певними механізмами тощо.

У заяві про кримінальне правопорушення від 16 травня 2025 року немає змістовних пояснень щодо відомостей, які на думку заявника, вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, повинні бути такими, що свідчать про наявність вчиненого кримінального правопорушення, містять посилання на певні ознаки кримінального правопорушення та дають можливість встановити його попередню кваліфікацію.

Слідчий суддя, виходячи із принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права, вважає, що не підлягають реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які містять посилання на обставини, що явно не відповідають дійсності, які носять вірогідний характер та засновані на припущеннях, або які не містять достатньої інформації щодо обставин вчиненого правопорушення, яка дозволяє конкретизувати об`єктивну сторону вчиненого правопорушення та встановити відповідну правову кваліфікацію.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть бути внесені відомості із заяв чи повідомлень про події, у яких відсутня достатня інформація, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Отже, слідчим суддею встановлено, що зі звернення ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 16 травня 2025 року не вбачається те, що обставини, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення, свідчать про наявність складу кримінального правопорушення, заява не містить посилання на певні ознаки кримінального правопорушення, що дають можливість встановити його попередню кваліфікацію.

У зв`язку із зазначеним, виходячи з того, що при зверненні із заявою про кримінальне правопорушення до повноважного органу досудового розслідування заявником усіх вимог кримінального процесуального закону дотримано не було при посиланні на факти, які викладені у заяві (повідомленні) та за відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення і підтверджували викладені у повідомленні (заяві) факти, в їх сукупності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1