Справа № 750/1776/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/281/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

16 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій із прокурором та захисником з використанням їх власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколине Бахчисарайського району АР Крим, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого задовольнити, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити підозрюваному розмір застави у сумі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, як достатній для забезпечення виконання покладених процесуальних обов`язків. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку захисника, прокурор під час судового розгляду не довів існування ризиків, наведених у клопотанні, що суперечить вимогам п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проживає разом з дружиною та неповнолітньою дитиною, належним чином виконує обов`язки військової служби, що давало слідчому судді підстави застосувати до ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з принципом необхідності та пропорційності втручання у свободу людини, закріпленим у ст. 29 Конституції України.

Крім того, під час розгляду клопотання підозрюваний вже перебував під вартою з 29 травня 2025 року, що саме по собі не підтверджує наявність зазначених процесуальних ризиків. Суд зобов`язаний наводити конкретні факти, які свідчать про реальність, а не гіпотетичність ризиків (рішення ЄСПЛ і справі «Бузаджі проти Молдови»)

З огляду на вимоги ст. 178 КПК України суд повинен був надати вичерпне обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів та підтвердити, що істотні ризики не можуть бути нейтралізовані заставою чи процесуальними обов`язками. Відсутність такого аналізу свідчить про неповноту судового розгляду та порушення принципів, визначених у ст. 5 Конвенції та ст. 12 КПК України.

З оскаржуваної ухвали убачається, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_6 не був розглянутий, що вказує на порушення імперативної вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та стандартів ст. 5 параграфу 2 Конвенції.

Відсутність належної оцінки реальності процесуальних ризиків, а також безпідставна відмова у визначенні розміру застави, вказують на істотні порушення слідчим суддею норм національного законодавства і практики ЄСПЛ та зумовлюють скасування оскаржуваної ухвали з обранням підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Разом із тим, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного та його майновий стан, суд апеляційної інстанції, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України та з урахуванням стандартів ст. 5 параграфу 3 Конвенції, може застосувати щодо ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід заставу у співрозмірному розмірі, який у разі внесення забезпечить належне виконання процесуальних рішень.

Визначаючи розмір застави, суд повинен брати до уваги, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та проживає разом з дружиною і неповнолітнім сином, що істотно знижує ризик його ухилення від слідства й суду.

Визначення застави у межах, установлених для особливо тяжких злочинів, відповідатиме цілям і завданням кримінального провадження, принципу пропорційності втручання у свободу та належним чином забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень і обов`язків, визначених КПК України.

Заслухавши доповідача, захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказали на відсутність заявлених у клопотанні ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , вважали за можливе визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави у визначеному законодавцем розмірі, який буде достатнім для того, щоб гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , обставини їх вчинення та предмет злочинного посягання, особу підозрюваного та наявність обґрунтованих ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що як військова службова особа за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили викрадення військового майна, а саме понад семи тисяч літрів дизельного палива реалізували приватним особам, яке мало використовуватись Навчальним центром ЗСУ в своїй навчальній діяльності щодо підготовки військовослужбовців для відсічі збройної агресії російської федерації.

За даним фактом слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області 23 вересня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

Постановою керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 21 травня 2025 року строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, до 01 липня 2025 року.

29 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

У цей же день, о 15 год. 12 хв. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, отже, обґрунтованим є ризик того, що відчуваючи страх та невідворотність можливого покарання, підозрюваний може змінити місце проживання з метою ухилення від органу досудового слідства.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обумовлений тим, що на даний час досудовим розслідуванням не виявлено грошові кошти, отримані ОСОБА_6 та іншими учасниками вчинення кримінально карних дій, за продаж викраденого дизельного пального.

Ризик незаконно впливати свідків обґрунтовується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, а також є його підлеглими та які на даний час надали викривальні показання щодо ОСОБА_6 .

Більш того, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Ризик продовжити вчинення кримінального правопорушення обумовлений характером кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , оскільки будучи заступником командира батальйону з озброєння начальником технічної частини військової частини НОМЕР_1 , за попередньою змовою групою осіб здійснив викрадення військового майна (палива) в умовах воєнного стану, тому може продовжувати формувати надлишки паливно-мастильних матеріалів з метою їх подальшого збуту або ж приховування наслідків вчинених злочинів.

Безпідставними є доводи захисника в тій частині, що слідчим суддею не були враховані дані щодо особи підозрюваного, наведені стороною захисту, оскільки це суперечить мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Зокрема, слідчим суддею, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер вчинених протиправних діянь та спосіб вчинення - викрадення військового майна, що вчинено в умовах воєнного стану військовою службовою особою, врахував дані про особу підозрюваного, який має звання офіцера й проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ, вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан, ризики, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому висновок слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомостей про особу підозрюваного, а також оцінки доводів не лише сторони обвинувачення, а й сторони захисту.

Наведені захисником обставини про наявність постійного місця проживання, дружини, дитини та даних, що позитивно характеризують особу підозрюваного, не є тими обставинами, які гарантуватимуть дотримання ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки та виконання всіх покладених на нього обов`язків, як помилково вважає захисник.

Саме проходження військової служби, офіцерське звання та займана посада, з огляду на розуміння настання негативних наслідків для Держави та її громадян у разі окупації ворожими військами, усвідомлення нестачі військовослужбовців, мало б спонукати підозрюваного діяти виключно в інтересах країни та забезпечення належної підготовки військовослужбовців, берегти військове майно (паливо), яке вкрай необхідне для захисту Держави та виконання не тільки навчальних, а й бойових завдань.

Натомість, перебуваючи в тиловій частині, ОСОБА_6 підозрюється у розкраданні палива, що впливало на підготовку військовослужбовців, які будучи не належно підготовленими наражали на небезпеку не тільки себе, а й ставили під загрозу виконання поставлених перед ними бойових завдань, що негативно могло відобразитись на захисті кордонів нашої країни тими військовими частинами, які на відміну від ОСОБА_6 , перебувають на лінії вогневого ураження військами російської федерації.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду не було встановлено достатніх підстав вважати, що інший запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , при тому, що положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Положення цієї частини статті 176 КПК України, відповідно до рішення Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 є діючими, не визнані неконституційними, а отже, є обов`язковими для суддів всіх інстанцій, що виключає обов`язок слідчого судді вирішувати питання про можливість застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, за умови обґрунтованості пред`явленої підозри та доведеності наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Щодо вимоги захисника про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до змісту чинної редакції абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109114-2, 258258-6, 260, 261, 402405, 407, 408, 429, 437442 КК України.

Отже, вказавши, що суд має право не визначати розмір застави, законодавець відніс можливість визначення розміру застави у кримінальних провадженнях щодо злочинів певних категорій до дискреційних повноважень суду.

У даному провадженні, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , зокрема, здійснення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом викрадення військового майна (палива), зважаючи на те, що підозрюваний є військовою службовою особою в старшому офіцерському званні, входить до начальницького складу військової частини, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14