УХВАЛА

про вирішення питання щодо відводу судді

Справа № 495/7605/22

Номер провадження 1-кс/495/1813/2025

02 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_3 про відвід судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суть заяви

01.09.2025 захисником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 подана зазначена вище заява про відвід головуючій судді ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви захисник зазначає, що 24 червня 2025 року через канцелярію ІНФОРМАЦІЯ_1 захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 подав повторно клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, яке не було тотожним з першим клопотанням клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.

Як вказує захисник, у зазначеному клопотанні захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернув увагу судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на наступні обставини, та просив не розцінювати посилання сторони захисту на факти, які можуть свідчити про наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, як намагання здійснити тиск на суд, оскільки таке посилання не має на меті втручання у здійснення правосуддя, а лише є частиною законного способу реалізації стороною захисту свого права на повноцінний та ефективний захист.

Отже, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 , на його думку, звернув увагу суду на наступні обставини в своєму клопотанні: «Згідно підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року N 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: умисне або внаслідок недбалості: незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду.

Інформація, до якої сторона захисту бажає отримати доступ, у подальшому буде використовуватись для здійснення захисту обвинуваченого. Отримання такої інформації є правом як сторони захисту, так і самого обвинуваченого. У свою чергу, суд зобов`язаний сприяти сторонам у реалізації їхніх процесуальних прав, забезпечуючи справедливість та змагальність судового процесу.

Сторона захисту наполягає на необхідності отримання інформації, яка в подальшому буде використана для здійснення ефективного захисту обвинуваченого. Доступ до такої інформації є невід`ємним елементом реалізації права на захист, яке гарантоване як національним законодавством, так і міжнародними стандартами справедливого судового розгляду.

У зв`язку з цим прошу суд не розцінювати посилання сторони захисту на факти, які можуть свідчити про наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, як намагання здійснити тиск на суд. Таке посилання не має на меті втручання у здійснення правосуддя, а лише є частиною законного способу реалізації стороною захисту свого права на повноцінний та ефективний захист.

Суд, відповідно до принципів змагальності та рівності сторін, зобов`язаний сприяти реалізації сторонами належних їм процесуальних прав, забезпечуючи таким чином справедливість та неупередженість судового розгляду. У даному випадку мова йде виключно про прагнення сторони захисту реалізувати своє право в межах чинного законодавства, без будь-якого натяку на тиск або неправомірний вплив на суд.»

Однак, 25 червня 2025 року під час розгляду повторного клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суддя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , розцінила посилання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 як втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, у зв`язку із чим відмовилася розглядати зазначене клопотання та 26 червня 2025 року направила повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя, відповідно до якого просила: «Вжити відповідні заходи реагування відносно адвоката ОСОБА_3 ».

Отже, захисник звертає увагу суду, що до сьогоднішнього дня, а саме: станом на 01 вересня 2025 року повторне клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей та документів так і не розглянуто.

Також звертає увагу суду, на наявність інших обставин, які, на думку захисника, викликають сумнів у неупередженості судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , зокрема, що в провадженні Вищої ради правосуддя, перебуває 4 (чотири) скарги адвоката ОСОБА_3 , в яких він повідомляє ІНФОРМАЦІЯ_2 про наявність в діях судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ознак дисциплінарних проступків.

У зв`язку із чим 22 серпня 2025 року суддя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 надавала дисциплінарному інспектору Вищої ради правосуддя ОСОБА_6 пояснення по одній із скарг щодо дисциплінарної скарги, в якій зазначила, зокрема, про те, що «…вважаю, що такі дії адвоката щодо подання потоку скарг на мене слід оцінювати в комплексі із попередніми його діями, що викладено в поданому мною повідомленні до Вищої ради правосуддя від 26.06.2025 і що вони є нічим іншим, як тиском на суд з метою прийняття конкретного рішення…».

Однак, захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 вважає, що звернення судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 із заявою про вчинення адвокатом ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ознаками ст. 376 Кримінального кодексу України (втручання в діяльність судових органів) викликає серйозне занепокоєння з точки зору дотримання принципів верховенства права, незалежності адвокатури та гарантій, передбачених законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позиції учасників судового провадження

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися. Пояснень щодо заявленого самовідводу не надали.

Суддя ОСОБА_4 повідомлена про місце, час і дату розгляду заяви про відвід, у судове засідання не прибула, згідно з розпискою не заперечувала щодо розгляду вказаної заяви про відвід за її відсутності.

Захисник ОСОБА_3 подав заяву про розгляд заяви про відвід судді за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до положень ст. 81 КПК України обов`язковість участі сторін у розгляді заяви про відвід (самовідвід) не встановлена, тому суд вважає за доцільне розглянути заяву за їх відсутності невідкладно.

Встановлені обставини, мотиви та оцінка судді

24.06.2025 захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було заявлено повторне клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів у рамках кримінального провадження № 0000494 від 29.04.2022, у якому, серед іншого, містилося посилання на п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що стосується притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за незаконну відмову в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків або призвело до порушення правил щодо юрисдикції або складу суду.

26.06.2025 суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 звернулася до Вищої ради правосуддя із повідомлення про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, у якому суддя зазначила, серед іншого, що мотивація клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів від 24.06.2025 була тотожною тій, що містилася у попередньому клопотанні сторони захисту, за результатами розгляду якого у задоволенні було відмовлено, за винятком того, що у повторному клопотанні вже було додатково зазначено та згадано про п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Суддя вважає, що вказані дії є нічим іншим як спробою незаконного тиску з метою примушування судді прийняти конкретне рішення.

Вказані підстави, які детально викладені захисником у письмовій заяві про відвід, на думку сторони захисту, свідчать про упередженість головуючої судді.

Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України як на підставу для відводу, захисник ОСОБА_3 зазначає, що іншими обставинами, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_4 та виключають її участь у провадженні, є такі: 1) відмова у розгляді клопотання сторони захисту та його не розгляд до теперішнього часу; 2) перебування на розгляді Вищої ради правосуддя чотирьох скарг адвоката ОСОБА_3 , в яких він повідомляє про наявність в діях судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ознак дисциплінарних проступків.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ч.1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод»).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд, який розглядає справу, має бути «безстороннім» і «незалежним».

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Положеннями ст. 75-76 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав за наявності який може бути заявлено відвід судді.

На підставі вимог ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Зокрема, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Саме на цю підставу посилається захисник ОСОБА_3 , заявляючи відвід головуючій судді.

Надаючи оцінку доводам заяви про відвід, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Доводи захисника про відвід судді ОСОБА_4 з підстав наявності від нього декількох скарг в провадженні Вищої ради правосуддя, не приймаються, з наступних підстав.

Так, при вирішенні справи «Білуха проти України», Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення, з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причинити побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При цьому суд вважає, що наявність об`єктивного критерію має визначатися виходячи з об`єктивно існуючих обставин, тобто обставин, які існували та існують поза волею учасників процесу.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа.

Тобто, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до Вищої ради правосуддя із скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи, а тому саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя не перешкоджає судді продовжувати судовий розгляд та не створює конфлікту інтересів у розумінні чинного законодавства та не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Таким чином, в даному випадку, обставина подання скарг на суддю ОСОБА_4 повністю залежала від волевиявлення самого заявника, тобто ОСОБА_3 ..

Згідно з п. 2 Рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017, зміненого Рішенням Ради суддів України № 13 від 01.03.2019, наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 376 КК України.

Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, в тому числі і щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи.

Як неодноразово зазначали члени Вищої ради правосуддя у висновках за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленнях суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, системний аналіз норм чинного законодавства вказує на те, що саме по собі звернення з дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя та/чи із заявою про злочин до закінчення судового розгляду справи не є ознакою впливу на суд чи втручання у діяльність суду крім випадку, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Отже, саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя не перешкоджає судді продовжувати судовий розгляд справедливо та безсторонньо, відповідно до закону та з дотриманням засад і правил судочинства. При іншому підході учасники судових проваджень легко могли би використовувати інструмент звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді як спосіб змінити склад суду у разі, якщо така зміна відповідає стратегії захисту.

Відтак, доводи захисту в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Щодо результатів розгляду клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей і документів, як причина для відводу головуючої судді, суд зазначає, що вказана обставина не може розглядатися як підстави для відводу головуючій судді, адже в цьому випадку аргументи сторони захисту фактично зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями, які прийняті головуючою суддею ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд зауважує, що положення Кримінального процесуального кодексу України передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках.

Водночас, до компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку. Незгода учасників кримінального провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді при розгляді кримінального провадження. Також це не є підставою для відводу судді.

Висновки за результатами розгляду заяви про відвід судді

Оцінюючи наведені факти у їх логічному взаємозв`язку так і окремо в контексті даної справи, суд виходить з того, що право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватися безсторонністю судді і у розгляді кожної судової справи має бути досягнутий баланс між незалежністю суддів та загальним сприйняттям їх судового рішення як такого, що прийняте безсторонньо, а вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантії. Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради 00Н від 27.07.2006 № 2006/23, визначають, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984, А, N 86).

Суду не надано достатньо доказів та підстав для сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_4 при розгляді вказаного кримінального провадження, втім не може виключити, що такі сумніви можуть виникнути в учасників кримінального провадження чи в іншого стороннього спостерігача на підставі повідомлених стороною кримінального провадження обставин у заяві про відвід судді, не дивлячись на те, що у судді повинні бути достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Таким чином, звернення судді ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя з повідомленням про втручання у її діяльність, саме у вказаній кримінальній справі № 495/7605/22, хоча і не свідчить проте, що вона прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду кримінальної справи, водночас, ураховуючи вищевикладені міркування та обґрунтування, з метою забезпечення прав осіб на розгляд їх справи поза будь-яким сумнівом, щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, з метою необхідності уникнення напруження при розгляді даного кримінального провадження, що в подальшому може негативно вплинути на сприйняття учасниками судового розгляду об`єктивності ухвалених процесуальних рішень чи судових рішень по суті справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючої судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України суд прийшов до переконання, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Відвести суддю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 за № 0000494 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Передати матеріали справи (№ 495/7605/22) до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для повторного розподілу між суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7