Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

03.06.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено застосований раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 06.06.2025 у зв`язку з існуванням ризику, вчинення дій, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення нових кримінальних правопорушень.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу справа не може бути розглянута по суті з об`єктивних незалежних від суду обставин, зокрема припиненням повноважень головуючого судді у справі та передання справи до провадження іншого судді, що обумовило необхідність проведення ряду обов`язкових процесуальних дій, необхідністю дослідження значного об`єму доказів у справі з огляду на правову позицію учасників кримінального провадження, неналежною процесуальною поведінкою сторони захисту, зокрема численні неявки в судові засідання захисника обвинуваченого, заміною захисника у справі у зв`язку з припиненням повноважень попереднього захисника внаслідок притягнення його до дисциплінарної відповідальності, процесуальних наслідків у вигляді неможливості розгляду справи по суті у зв`язку із залученням нових захисників, задоволенням клопотання сторони захисту щодо подання доказів захисту.

З огляду на вищевказані обставини захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання захисник посилаючись на положення п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, яка визначає, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, зазначає, що обвинувачений до моменту продовження судом 24.10.2023 строку тримання під вартою більше року утримувався під вартою в ході досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою обвинуваченого складає майже 46 місяців. Крім того як на підставу для зміни запобіжного за заходу з тримання під вартою на домашній арешт захисник посилається на відсутність доказів винуватості обвинуваченого у інкримінованих йому злочинах оскільки, на його думку, усі подані прокурором докази є недопустимими, та крім того не підтверджують винуватості ОСОБА_4 . Крім того, як на підставу для зміни запобіжного заходу посилається на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та відсутність можливості отримання відповідної медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав з викладених у ньому підстав.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 заперечуючи проти задоволення клопотання сторони захисту з підстав його необґрунтованості заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора ризики вчинення дій, передбачених п. 1, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України були і продовжують залишатися високими, обставин, які б свідчили про їх зменшення не виникло, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим не забезпечить дотримання покладених на них обов`язків. Вказуючи на існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, прокурор продовжує звертати увагу на ту обставину, що наразі Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189 КК України. Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 перебуваючи під вартою виступив організатором вчинення указаних злочинів, що свідчить, що навіть такий виключний запобіжний захід як тримання під вартою не зміг запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того прокурор посилається на про

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав. При цьому прокурор звертає увагу, що під час досудового розслідування мав місце факт переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування під виглядом іншої особи - « ОСОБА_6 » з використанням документів на цю особу, шляхом виїзду за кордон на територію рф, про що неодноразово вказувалося у клопотаннях.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання. При цьому продовжує посилатися на невизнання ним своєї вини а також на недоведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах. Також посилається на незадовільний стан здоров`я, відсутність умов для отримання медичної допомоги в умовах СІЗО. Також стверджує, що має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого. Посилаючись на недопустимість на його думку поданих прокурором доказів вважає, що ОСОБА_4 безпідставно висунуте обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень, до яких він не причетний.

Вирішуючи клопотання захисника, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Суд констатує, що стадії судового розгляду і стадія досудового розслідування це різні стадії кримінального провадження, які мають свої процесуальні особливості їх проведення.

Саме з огляду на вказані обставини чинний КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими є й запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження не виключно згідно з положеннями розділу ІІ КПК України (Заходи забезпечення кримінального провадження), а й з урахуванням особливостей, встановлених розділом IV (Судове провадження в суді першої інстанції).

Дійсно положення ст. 197 КПК України визначають граничний строк застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, однак указана норма стосується виключно такої стадії кримінального провадження як досудове розслідування і не поширюється на стадію судового провадження.

Твердження обвинуваченого та його захисника про стрімке погіршення стану здоров`я обвинуваченого постійно перевірялося судом шляхом постановлення ухвал про забезпечення медичного обстеження обвинуваченого та надання йому за необхдіності медичної допомоги. В ході виконання ухвал суду заяви обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, Зокрема з листа начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області» № 1357-КИ-24 від 04.11.2024 отриманого судом на виконання ухвали суду від 26.09.2024 про забезпечення ОСОБА_4 права на отримання належної медичної допомоги видно, що ОСОБА_4 дійсно має ряд хронічних захворювань. Водночас у період з 15.05.2024 по 27.10.2024 ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікарів Київської медичної частини не звертався взагалі. 29.10.2024 обстежений лабораторно «(ЗАК) та консультований лікарем - терапевтом. Діагноз: гострої патології не виявлено. На даний час стан здоров`я ОСОБА_4 , розцінюється як стабільний, задовільний та відповідає перебігу наявного хронічного захворювання. Термінового стаціонарного лікування як в умовах Київської медичної частини так і в лікарняних закладах МОЗ України він не потребує. На час вирішення клопотання захисту будь яких інших підтверджуючих твердження сторони захисту документів суду не надано.

Крім того суд звертає увагу на правову позицію сторони захисту, яка не узгоджується з твердженням захисту про відсутність доказів винуватості обвинуваченого та відсутність жодного із заявлених прокурором ризиків вчинення дій передбачених ст. 177 КПК України. Незважаючи на таку позицію захисник все ж ставить питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що суперечить ст. 132, 177 КПК України.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного слід відмовити.

Суд констатує, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризику, вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику, виходячи з процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, що було встановлено попередніми ухвалами Білоцерківського міськрайсуду, які набрали законної сили та не скасовані і не змінені, а наведені прокурором обставини свідчать, що вказаний ризик не зменшився та з огляду на використані обвинуваченим засоби продовжує існувати, та наразі залишається високим. Прокурором надавалися докази того , що ОСОБА_4 упродовж шести років переховувався від органів досудового розслідування, в тому числі під вигаданим прізвищем, оголошувався у міжнародний розшук, що свідчить про високу ймовірність та стійкість ризику у подальшому переховуватись від суду. За таких обставин суд критично оцінює та відхиляє твердження обвинуваченого, що він ніколи не переховувався та не має намір у переховування від суду.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що наразі має місце ризик вчинення дій передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню, з огляду на процесуальну поведінку сторони захисту, направлену на безпідставне затягування розгляду справи з приводу чого суд був вимушений постановити окрему ухвалу від 02.04.2024, за результатами якої захисник притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Суд у сукупності із вказаними обставинами враховує також тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 . При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) та враховує як елементи оцінки зазначеного ризику: особу обвинуваченого - його моральність, незначний вплив існуючих соціальних зав`язків та роду занять в Україні на добросовісність його процесуальної поведінки, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим та можливості його уникнути.

Суд погоджується з твердженням сторони обвинувачення, що в ході судового розгляду виник та має місце стійкий ризик вчинення дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення нових кримінальних правопорушень, що підтверджується наданою раніше прокурором копією повідомлення про підозру ОСОБА_7 увчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 , ч. 4 ст. 189 КК України, у іншому кримінальному провадженні. За наявною у суду інформацією Шевченківським районним судом м. Києва продовжується розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 , ч. 4 ст. 189 КК України.

Суд не має можливості врахувати вагомість доказів та правову позицію обвинуваченого щодо вказаних злочинів, оскільки докази суду у повному обсязі не надані та не досліджені.

Обставин, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО судом не встановлено.

Суд повністю погоджується з позицією захисту, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Саме тому вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Незважаючи на відносно тривале перебування обвинуваченого під вартою, враховуючи тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , які є насильницькими проти здоров`я особи, інтереси правосуддя переважають обмеження в правах, які несе обвинувачений, у зв`язку з утриманням під вартою у даній справі, що у свою чергу, не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 371, 372 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , продовжити на 60 днів по 01 серпня 2025 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого доставити конвоєм до Білоцерківського міськрайонного суду в судове засідання на 10.06.2025 на 14 годину 00 хв.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06 червня 2025 року о 13 год. 45 хв.

СуддяОСОБА_1