Справа № 950/3667/23
Провадження № 1-кс/950/292/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23 травня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000165, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України,

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи заявлений відвід, обвинувачений посилається на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, указуючи на певні обставини, які викликають у нього сумніви в неупередженості судді.

Зокрема, обвинувачений зазначає про те, що суд «тиражує голослівні та незаконні ухвали протиправно відмовляється зняти арешт на ноутбук, намагається залучити до матеріалів справи недопустимі та фіктивні докази, які не мають відношення до справи, нічого не доказують… суд приховує правду і відмовляється ухвалити законні та обґрунтовані рішення за наслідками розгляду двох його клопотань про зняття арешту, про визнання доказів неналежними та недопустимими…». Зазначає, що 15.12.2024 він подав два клопотання № 309 та № 310 у яких просив скасувати арешт ноутбука та визнати неналежними і недопустимими докази. Суддя, на думку обвинуваченого, передбачувано і очікувано, необґрунтовано та протиправно відмовив йому в задоволенні клопотання № 309. Про розгляд клопотання № 310 відомості відсутні. Як зазначає обвинувачений у своїй заяві «указані обставини свідчать про свавілля головуючого судді по відношенню до обвинуваченого з метою виправдати протиправні дії прокурора, який необґрунтовано і протиправно заперечує проти повернення ноутбука в арешті якого відпала потреба».

Обвинувачений зазначає, що це не перше свавільне та невмотивоване рішення судді з приводу повернення арештованого майна, що свідчить про його упередженість і особисту зацікавленість у неповерненні майна та змову з прокурором.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлений ним відвід. Додаткових обґрунтувань не надав. Вважав необхідним забезпечення явки судді та прокурора.

Прокурор та суддя, якому заявлено відвід, у судове засідання не з`явились.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши доводи поданої обвинуваченим заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як встановлено судом, заявлений обвинуваченим ОСОБА_3 відвід не містить об`єктивних та належних обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати суддю неупередженим.

Як свідчить подана заява, наявна, на думку обвинуваченого, упередженість і особиста зацікавленість судді, пов`язана з вирішенням питання про скасування арештованого майна обвинуваченого не на користь останнього.

Зокрема обвинувачений ОСОБА_3 указує на те, що суддя своїми рішеннями неодноразово відмовляв у поверненні належного йому майна на яке накладено арешт. Тобто обвинувачений не погоджується із ухваленими суддею рішеннями.

Однак, незгода із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для відводу судді.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Наведені у заяві обвинуваченого доводи не дають підстав для сумніву в неупередженості судді ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 950/3667/23 не містить належних та обґрунтованих підстав для відводу судді, а тому в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000165, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5