19.05.2025
Справа № 642/3965/21
Провадження № 1-кс/642/707/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ігрень Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю 3-ої групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

який підозрюється за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється за ч. ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_3 належав на праві власності наступним особам (за їх життя):

-частка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 17.10.1960 Третьою Харківською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-2803) та зареєстрованого в реєстровій кадастровій книзі КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.08.1964 під реєстровим №37728;

-частка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.10.1999 у справі №2-3476.

ОСОБА_7 11.06.1993 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 (реєстровий №3-2215), згідно якого належну їй частку вищезазначеного будинку заповіла у рівних частинах ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 28.06.2003), ОСОБА_8 та ОСОБА_10 постійно проживали разом зі спадкодавцем, у зв`язку з чим, фактично вступили у володіння спадковим майном та прийняли спадщину в силу чинної на той час ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року). З матеріалів спадкової справи №455/2023, заведеної 16.05.2023 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_10 вбачається, що остання є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_8 01.02.2005 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом 11 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 (реєстровий №6-98), згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_10 . Після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 18.06.2005), відкрилася спадщина, яку ОСОБА_10 прийняла шляхом звернення в межах встановленого законом строку з відповідною заявою про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи №1474/2005, заведеної 14.12.2005 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_8 за заявою ОСОБА_10 вбачається, що остання є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, після смерті колишніх власників будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , єдиним спадкоємцем за заповітами є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка хоч і не отримала свідоцтва про право на спадщину та не звернулась до суб`єктів державної реєстрації прав з метою проведення державної реєстрації вказаного права, однак вступила у спадщину та є законним власником вказаного будинку з моменту відкриття спадщини.

На початку лютого 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у ОСОБА_12 виникли злочинний умисел і корислива мета, спрямовані на незаконне заволодіння вказаним, чужим для нього, житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, за попередньою змовою та у групі з іншими співучасниками, залученими для реалізації загального злочинного наміру згідно відведених їм ролей, шляхом звернення підставної особи до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації за такою особою права власності на згаданий будинок, який такій особі ніколи не належав, укладення псевдовласником цивільно-правової угоди щодо такого будинку з підконтрольною ОСОБА_12 особою з метою подальшого продажу цього будинку добросовісному набувачу та, в такий спосіб, легалізації (відмивання) вказаного майна, здобутого злочинним шляхом.

Спочатку ОСОБА_12 звернувся до раніше йому знайомого приватного нотаріуса Харківського МНО ОСОБА_13 , робоче місце якої зареєстроване по провулку Подільському, 12 у м. Харкові та яка на прохання ОСОБА_12 , з використанням захищеного носія ключової інформації, 09.02.2022 о 14 год. 41 хв. 28 сек., за відсутності сформованих заяв у сфері державної реєстрації прав щодо відповідного об`єкта нерухомого майна, безпідставно, всупереч вимог п.7 Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за №1127, здійснила пошук для формування відомостей за результатами пошуку інформації за адресою АДРЕСА_3 .

Отримані у вказаний спосіб відомості (про відсутність зареєстрованого права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а також про відсутність зареєстрованих обтяжень на будинок), приватний нотаріус Харківського МНО ОСОБА_13 , всупереч вимог п.9 Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за №1127, передала за невстановлених обставин ОСОБА_12 .

Враховуючи відсутність на той час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та електронній складовій Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію права власності на відповідний житловий будинок, ОСОБА_12 усвідомлював, що у випадку звернення підставної особи до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, з огляду на вимоги п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягатиме наданню заявником довідка КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради з інформацією з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок.

У зв`язку з цим, ОСОБА_12 розробив поетапний план реалізації свого злочинного умислу, який передбачав:

- підроблення правовстановлюючого документа на будинок на ім`я підставної особи, а також залучення, під його організаційним керівництвом, підставних осіб для отримання справжньої довідки вказаного комунального підприємства з інформацією з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок (з метою подальшого надання, зокрема, такої довідки, разом з підробленим правовстановлюючим документом, суб`єкту державної реєстрації прав для реєстрації права власності на будинок за псевдовласником);

- підроблення правовстановлюючого документа на будинок на ім`я іншої, спеціально залученої ОСОБА_12 , особи, а також подальшого звернення такою особою із заявою про державну реєстрацію права власності на згаданий будинок з наданням державному реєстратору відповідного, завідомо підробленого документа;

- подальше укладення між такою особою (псевдовласником) та ще однією спеціально залученою ОСОБА_12 підконтрольною йому фізичною особою фіктивного договору купівлі-продажу згаданого майна, без проведення фактичних розрахунків за таким договором, і реєстрацію права власності на це майно за такою фізичною особою з метою приховування вчиненого кримінального правопорушення (шахрайства);

- легалізацію здобутого у вищевказаний спосіб майна через продаж цього майна шляхом обману підконтрольною ОСОБА_12 фізичною особою потенційному добросовісному набувачу та отримання від останнього грошових коштів.

У подальшому, на початку січня 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_12 на етапі підготовки до вчинення заволодіння відповідним житловим будинком шляхом обману, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин здобув відомості про колишніх законних власників вищевказаного будинку ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), реквізити документів, на підставі яких за вказаними особами за життя було зареєстроване право власності на відповідний будинок в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», а також щодо дат смерті вказаних осіб.

З урахуванням отриманих відомостей, ОСОБА_12 спланував необхідність підроблення на ім`я підставної особи правовстановлюючого документа (договору дарування) на означений будинок «заднім числом» (як такого, реєстрацію права власності на підставі якого за покупцем начебто не було своєчасно проведено у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) для подальшого використання такого підробленого договору для звернення до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та отримання справжньої довідки вказаного комунального підприємства з інформацією з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок (з метою подальшого надання, зокрема, такої довідки, разом з підробленим правовстановлюючим документом, суб`єкту державної реєстрації прав для реєстрації права власності на будинок за псевдовласником). При цьому, ОСОБА_12 усвідомлював, що задля створення видимості про реальність укладення такого підробленого договору та узгодженість зазначеної в цьому підробленому договорі дати його укладення і відомостей про дарувальників з датами смерті останніх та з паперовими носіями інформації щодо зареєстрованих прав на згаданий будинок, які зберігаються в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, датою укладення такого договору при його підробленні має бути вказано дату не раніше виникнення права власності на будинок у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та не пізніше смерті вказаних осіб.

У свою чергу, невстановлені особи, діючи під організаційним керівництвом та за вказівкою ОСОБА_12 , за невстановлених обставин виготовили та надали ОСОБА_12 для подальшого використання завідомо повністю підроблений документ «договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 », в якому зазначено неправдиві відомості про укладення цього договору 16.04.2002 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_14 (обдарований).

При цьому, для надання вказаному документу вигляду відповідності встановленим законом вимогам щодо обов`язковості нотаріального посвідчення правочинів з нерухомим майном, зміст договору, разом з неправдивими відомостями про його посвідчення приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , нанесено на заздалегідь для цього підроблений спеціальний бланк нотаріальних документів серії АЕР №896280.

Водночас, усвідомлюючи, що дата та код (вид нотаріальної дії) витрачання бланка відповідного нотаріального документа можуть бути перевірені будь-якими особами (можливість такої перевірки за серією та номером бланка існує в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, який перебуває у відкритому доступі), ОСОБА_12 отримав за невстановлених у ході досудового слідства обставин відомості про факт витрачання приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 16.04.2002 нотаріального бланка серії АЕР №896280 для посвідчення договору про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок.

Відомості про вказаний факт використання нотаріального бланка з відповідними реквізитами ОСОБА_12 передав невстановленим досудовим розслідуванням особам в якості зразка для виготовлення вищевказаного завідомо підробленого договору, який би, з метою маскування факту підроблення та унеможливлення виявлення такого факту перевіркою в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, містив аналогічні зазначеним у зразку реквізити (дату нотаріального посвідчення договору, нотаріуса, яким його посвідчено, серію витраченого нотаріального бланка), однак неправдиві відомості про осіб дарувальника та обдаровуваного і зміст договору.

При цьому, фактично, вказаним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу 16.04.2002 договір між згаданими вище особами не посвідчувався і щодо житлового будинку, розташованого на території м. Харкова, не міг посвідчуватися, оскільки відповідно до ч.4 ст.55 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на 16.04.2002) посвідчення угод про відчуження житлового будинку, іншого нерухомого майна провадилося за місцезнаходженням вказаного майна, у зв`язку з чим, станом на вказану в згаданому підробленому договорі дату угода про відчуження відповідного житлового будинку могла бути посвідчена виключно нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

Виготовлення вказаного підробленого договору дарування будинку на користь ОСОБА_14 ОСОБА_12 організував з метою подальшого використання згаданого підробленого офіційного документа при організації звернення від імені ОСОБА_14 до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради із заявою про надання інформації з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок та подальшого надання відповідної, отриманої в такий спосіб, довідки суб`єкту державної реєстрації прав при організації звернення підставною особою з заявою про державну реєстрацію права власності на будинок на підставі підробленого правовстановлюючого документа.

Продовжуючи реалізацію вказаного злочинного плану, ОСОБА_12 підшукав невстановлену досудовим розслідуванням підставну особу та паспортні дані ОСОБА_14 , після чого організував:

-звернення невстановленою особою, яка видавала себе за ОСОБА_14 , до приватного нотаріуса Харківського МНО ОСОБА_16 ( АДРЕСА_4 ) з питань, пов`язаних з нотаріальним посвідченням правочину щодо житлового будинку по АДРЕСА_3 . Вказаним нотаріусом, у порядку підготовки до посвідчення відповідного правочину, підготовлено запит від 04.01.2023 за №3/01-16 до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради про надання інформації з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок. Означений запит нотаріусом передано на руки відповідній особі, яка видавала себе за ОСОБА_14 ;

-укладення невстановленою особою, яка видавала себе за ОСОБА_14 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин договору №63 від 04.01.2023 про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_17 . Остання в подальшому, використовуючи вказаний договір про надання правової допомоги, передані їй за невстановлених обставин запит приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_16 від 04.01.2023 за №3/01-16, а також копію підробленого договору дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 , в якому зазначено неправдиві відомості про укладення цього договору 16.04.2002 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_14 (обдарований) та посвідчення договору приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 , подала до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (майдан Павлівський, 4 м. Харків) заяву від свого імені від 05.01.2023 за №1125612. За результатами розгляду вказаної заяви означеним комунальним підприємством видано відповідну довідку за №1125612 (із зазначеною датою готовності 17.01.2023) з правдивою інформацією з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на вказаний будинок. Так, вказана довідка містить достовірні відомості про належність часток відповідного будинку ОСОБА_7 (на підставі договору від 17.10.1960) та ОСОБА_8 (на підставі рішення суду від 04.10.1999). Згадану довідку в подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, передано ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного плану, спрямованого на створення враження про правомірність набуття відповідного нерухомого майна за рахунок проведення державної реєстрації виникнення та подальшого переходу права власності на це майно за підконтрольними йому суб`єктами, ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що для подальшого звернення до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про державну реєстрацію права власності на будинок з використанням підробленого правовстановлюючого документу наявної у нього копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_14 недостатньо, оскільки необхідно забезпечити особисту присутність заявника з оригіналом документа, яким посвідчується особа останнього, з метою конспірації його злочинної діяльності, підшукав та організував під своїм керівництвом осіб, які заздалегідь погодились на участь у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень:

- ОСОБА_5 , якого у подальшому використав для підготовки, вчинення та приховування вчиненого кримінального правопорушення (шахрайства) згідно відведеної йому ролі псевдовласника відповідного будинку;

- свою матір ОСОБА_18 для сприяння у приховуванні кримінальних правопорушень, вчинених іншими співучасниками, шляхом укладення нею, як покупцем, фіктивного договору купівлі-продажу майна, здобутого кримінально протиправним шляхом; подальшої легалізації здобутого у вищевказаний спосіб майна через відчуження цього майна добросовісному набувачу та отримання від останнього грошових коштів з метою їх подальшого розподілу між співучасниками.

Здійснюване ОСОБА_12 організаційне керівництво діями інших співучасників передбачало також супроводження співучасників на кожному з етапів реалізації злочинного умислу (при подачі заяв до уповноважених органів, складанні та підписанні необхідних документів, зверненні до нотаріусів та інших суб`єктів державної реєстрації прав), забезпечення безпосереднього фінансування та приховування їх кримінально протиправної діяльності.

Так, невстановлені досудовим розслідуванням особи, продовжуючи діяти під організаційним керівництвом та за вказівкою ОСОБА_12 , за невстановлених обставин, у період часу з 17.01.2023 по 06.02.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), повторно виготовили та надали ОСОБА_12 для подальшого використання завідомо повністю підроблений документ «договір дарування житлового будинку по провулку Механізаторському 1-му, 36 у м. Харкові», в якому зазначено неправдиві відомості про укладення цього договору 16.04.2002 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_5 (обдарований).

При цьому, для надання вказаному документу вигляду відповідності встановленим законом вимогам щодо обов`язковості нотаріального посвідчення правочинів з нерухомим майном, зміст договору, разом з неправдивими відомостями про його посвідчення приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 за реєстровим №202, нанесено на заздалегідь для цього підроблений спеціальний бланк нотаріальних документів серії АЕР №896280.

Водночас, усвідомлюючи, що дата та код (вид нотаріальної дії) витрачання бланка відповідного нотаріального документа можуть бути перевірені будь-якими особами (можливість такої перевірки за серією та номером бланка існує в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, який перебуває у відкритому доступі), ОСОБА_12 надав вказівку невстановленим досудовим розслідуванням особам про повторне врахування (в якості зразка) наданих ним раніше відомостей (про факт використання приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 16.04.2002 нотаріального бланка серії АЕР №896280 для посвідчення договору про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок), при виготовленні вищевказаного завідомо підробленого договору, який би, з метою маскування факту підроблення та унеможливлення виявлення такого факту перевіркою в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, містив аналогічні зазначеним у зразку реквізити (дату нотаріального посвідчення договору, нотаріуса, яким його посвідчено, серію витраченого нотаріального бланка), однак неправдиві відомості про осіб дарувальника та обдаровуваного і зміст договору.

При цьому, фактично, вказаним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу 16.04.2002 договір з реєстровим номером 202 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_5 (обдарований) не посвідчувався і щодо житлового будинку, розташованого на території м. Харкова, не міг посвідчуватися, оскільки відповідно до ч.4 ст.55 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на 16.04.2002) посвідчення угод про відчуження житлового будинку, іншого нерухомого майна провадилося за місцезнаходженням вказаного майна, у зв`язку з чим, станом на вказану в згаданому підробленому договорі дату угода про відчуження відповідного житлового будинку могла бути посвідчена виключно нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

Виготовлення вказаного підробленого договору дарування будинку на користь ОСОБА_5 . ОСОБА_12 організував з метою подальшого використання такого підробленого офіційного документу при організації звернення ОСОБА_5 до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про реєстрацію права власності на будинок, а також до нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу цього майна на підконтрольну ОСОБА_12 особу.

У свою чергу, ОСОБА_5 , реалізуючи вказані злочинний умисел і попередньо досягнуту домовленість, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи під організаційним керівництвом ОСОБА_12 та сприяючи останньому у виготовленні завідомо для них підробленого договору дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 для подальшого використання вказаного підробленого документу шляхом його надання суб`єкту державної реєстрації прав та нотаріусу при проведенні державної реєстрації набуття права власності на цей житловий будинок та нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу цього майна, у період часу з 17.01.2023 по 03.02.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) завчасно надав ОСОБА_12 свої персональні дані (прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер, відомості про місце мешкання) для їх зазначення при виготовленні вищевказаного підробленого офіційного документу, а в подальшому поставив власний підпис у відповідному документі, підробленому за невстановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, за здійсненого ОСОБА_5 у вищевказаний спосіб сприяння у вчиненні підроблення офіційних документів, ОСОБА_12 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин організовано виготовлення, після чого надано ОСОБА_5 для підписання та подальшого використання згідно відведеної останньому ролі «псевдовласника» завідомо для них повністю підроблений офіційний документ «договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_3 », в якому зазначено неправдиві відомості про укладення цього договору 16.04.2002 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_5 (обдарований) та посвідчення договору приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 за реєстровим №202.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, тобто пособництво у підробленні офіційного документа, який видається нотаріусом, і який надає права, з метою його використання підроблювачем, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Далі, ОСОБА_12 , здійснюючи підготовку пакету документів, необхідних для подальшого звернення ОСОБА_5 із заявою про проведення державної реєстрації права власності на відповідний будинок, за невстановлених обставин організував внесення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19 ( АДРЕСА_5 ) до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва інформації про технічну інвентаризацію житлового будинку по АДРЕСА_3 , виконану станом на 03.02.2023 зі складанням технічного паспорту з реєстраційним номером ТІ01:1766-7999-4425-4652 в інвентарній справі №4127, замовником у якому вказано ОСОБА_5 , а підставою технічної інвентаризації договір дарування від 16.04.2002 з реєстровим №202.

Після цього, діючи згідно попередньо досягнутої з ОСОБА_12 (під організаційним керівництвом останнього) домовленості, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він не є власником житлового будинку по АДРЕСА_3 , 06.02.2023 прибув до офісу приватного нотаріуса Харківського МНО ОСОБА_20 ( АДРЕСА_4 ) де, видаючи себе, шляхом обману нотаріуса, за власника вказаного житлового будинку, о 13 год. 20 хв. 41 сек. звернувся до вказаного нотаріуса, як суб`єкта державної реєстрації прав, із особисто підписаною ним заявою з реєстраційним номером 53990458 про проведення за ним державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

До вказаної заяви про державну реєстрацію прав згаданим нотаріусом долучено:

-фактично подані завчасно ОСОБА_12 (для врахування при розгляді заяви ОСОБА_5 ) вищевказані підроблений договір дарування житлового будинку, датований 16.02.2002, а також довідку КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за №1125612 (із зазначеною датою готовності 17.01.2023) з правдивою інформацією з паперових носіїв про те, за ким саме та на підставі яких правовстановлюючих документів до 31.12.2012 зареєстровано право власності на будинок;

-отримані шляхом безпосереднього доступу до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомості про технічну інвентаризацію житлового будинку по АДРЕСА_3 , виконану станом на 03.02.2023 зі складанням технічного паспорту з реєстраційним номером ТІ01: НОМЕР_3 .

При цьому, ОСОБА_5 , підписавши означену заяву про державну реєстрацію прав разом з доданими до цієї заяви документами, надав вказаному нотаріусу, як суб`єкту державної реєстрації прав, завідомо для нього підроблений офіційний документ «договір дарування житлового будинку по провулку Механізаторському 1-му, 36 у м. Харкові», в якому зазначено неправдиві відомості про укладення цього договору 16.04.2002 між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (дарувальники) та ОСОБА_5 (обдарований) та посвідчення договору приватним нотаріусом Дніпропетровського РНО ОСОБА_15 за реєстровим №202.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 з реєстраційним номером 53990458 від 06.02.2023 приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_21 у цей же день о 13 год. 24 хв. 12. сек. прийнято рішення про державну реєстрацію прав з індексним номером 66307660 та проведено за ОСОБА_5 на підставі вищевказаного договору дарування, датованого 16.04.2002, державну реєстрацію права власності на відповідний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120, номер відомостей про речове право - 49154415).

Таким чином ОСОБА_5 використав зазначений, завідомо для нього підроблений, документ - договір дарування, датований 16.04.2002.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

У цей же день, 06.02.2023, у період часу з 13 год. 24 хв. 12 сек. по 13 год. 45 хв. 46 сек. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) продовжуючи перебувати в офісі приватного нотаріуса Харківського МНО ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , реалізуючи попередньо досягнуту з ОСОБА_12 домовленість та виконуючи відведену йому останнім роль «продавця», усвідомлюючи, що він не є законним власником будинку по АДРЕСА_3 , діючи шляхом обману нотаріуса, під час укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 06.02.2023, посвідченого згаданим нотаріусом під реєстровим №56 між ОСОБА_5 , як продавцем, та ОСОБА_18 , як покупцем, підписавши вказаний договір, надав нотаріусу в якості документа, що посвідчує право власності на будинок, вищевказаний завідомо підроблений офіційний документ - договір дарування, датований 16.04.2002. Вказаний договір дарування приватним нотаріусом залишено у справі, заведеній у зв`язку з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу будинку від 06.02.2023.

Підозрюваний ОСОБА_5 , діючи повторно, використав 06.02.2023 за вищевказаних обставин (під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 06.02.2023) зазначений, завідомо для нього підроблений документ (договір дарування, датований 16.04.2002).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Водночас, ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_12 (під організаційним керівництвом останнього) щодо реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману згідно завчасно розподілених ролей, з метою приховування кримінального правопорушення (шахрайства), кримінально протиправного походження відповідного нерухомого майна, усвідомлюючи, що це майно здобуте злочинним шляхом, з метою легалізації (відмивання) цього майна, надаючи видимості законності здійснення його відчуження, виконуючи відведені їм ролі «продавця» та «покупця» відповідного житлового будинку, усвідомлюючи, що, незважаючи на проведену за ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 120, законне право власності на цей об`єкт нерухомого майна до вказаного співучасника не переходило, діючи шляхом обману (повідомлення неправдивих відомостей про наявність у ОСОБА_5 законного права щодо згаданого нерухомого майна, а також замовчування відомостей про відсутність у них наміру на створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином) нотаріуса, видали себе за продавця та покупця вказаного об`єкта, відповідно, за договором купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 06.02.2023.

При цьому, ОСОБА_5 , як продавцем, надано нотаріусу в якості документа, що посвідчує право власності на будинок, оригінал завідомо для нього підробленого договору дарування, датованого 16.04.2002.

Умовами договору від 06.02.2023 передбачено набуття ОСОБА_18 , як покупцем, права власності на вказаний будинок. При цьому, фактично, згідно заздалегідь обумовленого плану (який передбачав, зокрема, заздалегідь обіцяне приховування ОСОБА_18 вчиненого шахрайства з будинком), реалізація якого здійснювалась під організаційним керівництвом ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., передбаченій умовами вказаного договору в якості його ціни, ОСОБА_18 , яка видала себе за покупця, на користь ОСОБА_5 , який видав себе за продавця, фактично не сплачувалися.

Приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_20 , введеною діями ОСОБА_5 за пособництва ОСОБА_18 в оману щодо дійсного власника відповідного будинку та дійсних намірів учасників відповідного правочину, посвідчено згаданий договір від 06.02.2023 під реєстровим №56.

За результатами розгляду поданої ОСОБА_18 о 13 год. 45 хв. 46 сек. заяви з реєстраційним номером 53991303 від 06.02.2023 приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_20 , як суб`єктом державної реєстрації прав, введеною діями ОСОБА_18 в оману щодо дійсного власника відповідного будинку, у цей же день о 13 год. 47 хв. 19 сек. прийнято рішення з індексним номером 66308222 про державну реєстрацію прав та проведено за ОСОБА_18 на підставі поданого останньою договору купівлі-продажу від 06.02.2023 державну реєстрацію права власності на відповідний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право - 49154863).

Внаслідок укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 договору купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку від 06.02.2023 та проведення на підставі вказаного договору державної реєстрації права власності на відповідний будинок за ОСОБА_18 , вказані особи під організаційним керівництвом ОСОБА_12 остаточно реалізували попередньо досягнуту між ними домовленість, спрямовану на заволодіння згаданим, чужим для них, будинком шляхом обману (шахрайства) суб`єкта державної реєстрації прав (нотаріуса), з використанням завідомо підробленого документу.

У подальшому ОСОБА_12 , з метою отримання та подальшого розподілу між співучасниками грошових коштів від продажу підконтрольною йому співучасницею його матір`ю ОСОБА_18 зазначеного будинку (право власності на який зареєстровано за останньою в результаті вчиненого шахрайства) добросовісному набувачу, 14.02.2023 о 15 год. 28 хв. 17 сек. створено оголошення про продаж вказаного будинку на сайті «ОLХ.ua» (ID оголошення: 783341845), однак злочинний план у цій частині реалізовано не було у зв`язку з проведенням 30.05.2023 державної реєстрації обтяження у виді арешту вказаного будинку, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2023 у справі № 642/2786/23 у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом заволодіння вказаним будинком шляхом обману (шахрайства).

З огляду на наявність проведеної 06.02.2023 державної реєстрації права власності на відповідний житловий будинок за ОСОБА_18 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської державної нотаріальної контори №1758/02-31 від 20.07.2023 відмовлено ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідний житловий будинок з тих підстав, що право власності на цей житловий будинок зареєстроване за іншою особою. У зв`язку з цим, ОСОБА_10 , як законний власник успадкованого нею будинку, вимушена здійснювати захист свого порушеного права власності у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_12 (під організаційним керівництвом останнього) та ОСОБА_18 (за пособництва останньої), своїми умисними діями заволоділи шляхом обману, з використанням завідомо підробленого документу, чужим для них житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 96 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., по АДРЕСА_3 , вартістю, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №19166 від 18.07.2023, - 1 595 500 грн., чим спричинили матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 в особливо великих розмірах.

Відповідно до ч.4 примітки до ст.185 КК України у ст.190 цього Кодексу у особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину (станом на 2023 рік - 805 200,00 грн. і більше).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 (в редакції до 11.08.2023) КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 (в редакції до 11.08.2023) КК України.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність одного або декількох ризиків, перелічених ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, враховуючи розмір майнової шкоди, завданої злочином, у вчиненні якого він підозрюється, є достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому може:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України): оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та, з огляду на тяжкість відповідного покарання, може покинути як місце постійного проживання, так і межі міста та країни;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України) з метою змусити їх змінити свої покази та таким чином уникнути кримінальної відповідальності;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України): оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, деякі з яких на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлені, наведене вказує на те, що підозрюваний може як особисто, так і через невстановлених на теперішній час слідством осіб, перешкоджати слідству шляхом можливого узгодження з такими особами, а також з іншими співучасниками майбутніх неправдивих показань, створення штучних доказів власної невинуватості.

Враховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 підтримали клопотання.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вважали ризики недоведеними, а підозру необґрунтованою. ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи, має хронічні захворювання: полісинуситу та судинної хронічної недостатності, проживає в Дніпропетровській області, самостійно з`являється до слідчого та співпрацює зі слідством, не може впливати на свідків чи знищити документи. Тому можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_22 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023) КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього кримінального правопорушення.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , з якого вбачається, що вона є законним власником успадкованого нею будинку; відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо реєстрації права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_3 ; листом завідувача Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області від 18.05.2023 за №731/01-21, згідно якого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_15 16.04.2002 договір дарування з реєстровим номером 202, за змістом якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у м. Підгородне подарували вищевказаний будинок ОСОБА_5 не посвідчувався (підтверджується підробленість договору дарування); протоколом обшуку від 23.05.2024, в ході якого виявлені та вилучені документи зі зразками підпису та почерку ОСОБА_5 ; протоколом відібрання експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_5 від 23.05.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.06.2023, згідно якого вилучено документи реєстраційної та нотаріальної справ щодо державної реєстрації права власності та подальшого посвідчення договору купівлі-продажу від 06.02.2023 на вищезазначений будинок, в тому числі оригінал підробленого договору дарування від 16.04.2002, на підставі якого здійснювались вказані реєстрація та нотаріальне посвідчення; висновком експерта №4745 від 01.07.2024 за результатами судової почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені ОСОБА_5 в договорі купівлі-продажу від 06.02.2023 та в підробленому договорі дарування від 16.04.2002 виконані ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 30.10.2024, яка підтвердила факт державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 та подальшого посвідчення договору купівлі-продажу від 06.02.2023 цього будинку з ОСОБА_5 (продавця) на ОСОБА_18 (покупця), та яка пояснила, що напередодні оформлення цього договору документи для переоформлення приносив та домовлявся про дату правочину саме ОСОБА_12 ; висновком експерта №19166 від 18.07.2023 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, якою встановлено, що ринкова вартість будинку за адресою: м. Харків, провул. Механізаторський 1-й, 36, станом на 06.02.2023 складає 1 595 500,00 грн.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу зобов`язаний розглянути можливість застосування заходів, які меншою мірою обмежують права особи (підозрюваного), ніж тримання під вартою («Амбрушкевич проти Польщі», § 32).

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі свідків), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Щодо визначення розміру застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, у п.48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто застосування запобіжного заходу тримання під вартою як безальтернативного не забезпечує балансу між метою його застосування у кримінальному провадженні та правом особи на свободу та особисту недоторканність. Адже метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім цього, суддя позбавлений можливості винести вмотивоване судове рішення щодо обмеження, оскільки фактично це рішення вже завчасно врегулювало безальтернативне обмеження права на свободу без розгляду всіх необхідних обставин конкретної ситуації.

Окрім того, приймаючи рішення про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, на одному важелі терезів суд має покласти достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а на інший неможливість завідомої непомірності застави для особи.

У випадку ігнорування факту завідомої непомірності застави для особи судом спотворюється сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на нього з боку сторони обвинувачення для досягнення результату, протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами.

Призначення застави це не спосіб покарання особи (підозрюваного, обвинуваченого), а всього лише забезпечення виконання покладених на цю особу обов`язків. Слідчий суддя має тільки переконатися, що застава здатна примусити особу з`являтися в засідання і не перешкоджати розслідуванню.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи обставини справи, вік та стан його здоров`я, наявність інвалідності 3-ої групи, постійного місця проживання, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, наявність реальної можливості у нього внести заставу, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі трьохста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 12 липня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 14 травня 2025.

Визначити суму застави у розмірі трьохста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити негайно.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 12 липня 2025 року: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 12 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваному - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1