Номер провадження по справі 1-кп/387/105/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000015 від 15.01.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тернове Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, повна загальна середня освіта, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 24 січня 2025 року, ОСОБА_4 висувається обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступними фактичними обставинами. ОСОБА_4 постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2023 у справі №387/1550/23, яка вступила в законну силу 19.11.2023, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та статті 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. В подальшому, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанов Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2023 по справі № 387/1550/23 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та статті 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисач) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та від 30.08.2024 по справі № 387/763/24, від 15.10.2024 по справі № 387/1023/24, від 19.11.2024 по справі № 387/1370/24, відповідно до яких ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього грошового стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, будучи з ними ознайомленим, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 14.01.2025 о 16 год. 15 хв. всупереч судовим рішенням, керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21101", номерний знак " НОМЕР_1 " на перехресті вулиць Поповича та Набережної в селищі Добровеличківка Новоукраїнського району Кіровоградської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області за порушення Правил дорожнього руху, які винесли щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3858094 від 14.01.2025 та притягнули до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся. Додатково показав, що був обізнаний про позбавлення його права керування транспортними засобами, але керував по нагальних потребах.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України.

Судом в судовому засіданні роз`яснено учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3ст. 349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.

Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд, у порядку передбаченому ч.3ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого та дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України доведена та кваліфікує його дії як умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

Прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з мірою покарання, визначеною прокурором.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Тому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує форму вини та мотиви вчиненого, особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців немає, по місцю проживання характеризується негативно, працездатний, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Орган пробації, у досудовій доповіді від 29.07.2025 зазначив, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній. Рівень небезпеки обвинуваченого для суспільства оцінюється як середній.

Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Так, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371,374,376, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Речові докази: диск DVD з відеозаписами залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам.

Суддя ОСОБА_1