Єдиний унікальний номер судової справи 462/6802/25
Номер провадження 1-кп/462/576/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

(у вигляді тримання під вартою)

12 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.03.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановила:

ОСОБА_9 справи в суді.

03.09.2025 року (вх. № 19563) з Львівської обласної прокуратури у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.03.2025 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, цифровий носій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 03.09.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено склад колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.09.2025 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2025 року клопотання уповноваженого захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0000070 задоволено. Постановлено підготовче судове засідання, призначене на 12.09.2025 року о 10 год. 00 коп. у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.03.2025 року здійснити у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

ІІ. Суть клопотання, що вирішується.

Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (яке у тому числі подав письмово 10.09.2025 року (вх. № 20092)) відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване, зокрема тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказано, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) на даний час встановлено продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може:

- переховуватися від суду;

- незаконно впливати на свідків а також експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, наявні вагомі докази вчинення останнім вказаних кримінальних правопорушень, та у разі притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що за ступенем тяжкості, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину та у встановленому порядку віднесено до злочинів проти основ національної безпеки, ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України полягає у тому, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Даний ризик підтверджується тим, що оскільки один із злочинів, який інкримінується останньому, є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, і це може стимулювати його до втечі, та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини він може перетнути, в тому числі й незаконно, державний кордон України. Також попри ситуацію, пов`язану із введенням в Україні воєнного стану, а саме неможливості перетину Держкордону України у легальний спосіб, ОСОБА_6 може покинути територію України у спосіб, не передбачений законодавством України, оскільки лінія Державного кордону України частково непідконтрольна органам державної влади України станом на даний час.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом ОСОБА_6 до втечі.

Ризик незаконно впливати на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, виражається у тому, що отримавши доступ до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які можуть у подальшому надати суду викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови їх від показів.

Також, отримавши доступ до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений володіє інформацією стосовно даних експертів, які проводили комплексну судову вибухо-технічну експертизу, результати якої викривають його злочинну діяльність. Вказані експерти можуть і в подальшому надавати викривальні пояснення суду на підтримку експертизи, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на цих експертів шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства з метою зміни або відмови їх від своїх висновків.

Про очевидність вказаного ризику свідчить і факт так званого прихованого (конспіративного) спілкування ОСОБА_6 із представниками спецслужб рф через безособові канали зв`язку у месенджері «Телеграм».

Окрім цього, зухвалість вказаних кримінальних правопорушень свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним діяння, обставини вчинення яких встановлені органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема, шляхом погодження показань осіб, причетних до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину державної зради, а також тяжкого злочину, які спрямовані на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що останній може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності.

Враховуючи зухвалість вказаних злочинів, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері національної безпеки, громадського порядку, а також незаконного придбання, зберігання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв, незаконного поводження із зброєю та боєприпасами, що в сукупності із систематичними спробами спецслужб рф дестабілізувати ситуацію в Україні, становить ризики вчинення останнім інших дій на шкоду національній безпеці України.

Зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_6 з корисливих мотивів, метою яких було отримання грошових коштів взамін на вчинення державної зради у формі підривної діяльності. З цього можна дійти висновку, що у випадку обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі, а також тяжке кримінальне правопорушення, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких він обвинувачується, є достатньою та співрозмірною для продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час судового провадження, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, є необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

ІІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі.

1Прокурор ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на мотиви викладені у ньому, просив суд таке задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти продовження строків тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти продовження строків тримання під вартою, просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, у тому числі, з огляду на мотиви викладені у письмовому запереченні від 12.09.2025 року (вх. № Еп-4254/25).

ІV. Позиція суду.

Так, колегія суддів заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оглянувши матеріали кримінальної справи № 462/6802/25, дійшла наступних висновків.

V. Встановлені судом обставини.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2266/25 від 24.03.2025 року постановлено застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» на строк до 19.05.2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2266/25 від 14.05.2025 року постановлено продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12.07.2025 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2266/25 від 08.07.2025 року постановлено продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 06.09.2025 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2266/25 від 01.09.2025 року постановлено продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.09.2025 року включно.

VІ. Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно вимог ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Окрім цього, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

VІІ. Мотиви та висновки суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у:

- вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- незаконному придбанні, зберіганні та носінні вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, колегія суддів знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує вимоги п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення колегія суддів зазначає, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні (та у письмовому клопотанні) підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Таким чином, за встановлених обставин у ході розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів дійшла переконання про можливість продовження строків застосування тримання під вартою відносно обвинуваченого, що у повній мірі забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Окремо колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 331, 392 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

1. Клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.03.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

2. Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шістдесят днів, тобто до 10.11.2025 року включно.

3. Копія ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручається обвинуваченому ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

4. Копію ухвалу направити ДУ «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

5. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя/підпис/

Судді/підписи/

З оригіналом згідно.

Головуючий суддя ОСОБА_1