УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

м. Київ

справа № 612/791/17

провадження № 51-1150 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років із конфіскацією всього належного йому майна. Вирішено питання щодо запобіжного заходу та речових доказів.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 17 листопада 2022 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року - без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 травня 2023 року касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 задоволено частково, а ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 06 листопада 2024 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2021 року - без змін. Зарахував ОСОБА_5 у строк покарання, строк його перебування під вартою з 14 червня 2021 року по 17 листопада 2022 року включно та з 17 травня 2023 року по 06 листопада 2024 року включно з розрахунку, що 1 дню перебування під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі. Зарахував ОСОБА_5 у строк покарання період відбутого ним покарання з 18 листопада 2022 року по 16 травня 2023 року з розрахунку день за день.

Захисник ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування ухвали Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Подана касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаної ухвали апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Разом з тим, поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Водночас подана касаційна скарга із проханням про поновлення строку на касаційне оскарження не містить належного обґрунтування підстав для поновлення цього строку, оскільки переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які сторона захисту не мала об`єктивної можливості у повному обсязі реалізувати право на касаційне оскарження протягом трьох місяців із дня оголошення рішення судом апеляційної інстанції, за текстом поданого клопотання не наведено.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів провадження, 07 лютого 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 від 06 лютого 2025 року на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду ухвалою від 11 лютого 2025 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.

24 березня 2025 року на адресу Суду надійшла касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 після усунення недоліків, на виконання ухвали Верховного Суду від 11 лютого 2025 року.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду ухвалою від 31 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

Наразі захисник ОСОБА_4 повторно звернувся з аналогічною за змістом та вимогами касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, в якій порушує питання про перевірку того ж самого судового рішення, із тих самих підстав, щодо якого судом касаційної інстанції 31 березня 2025 року прийнято рішення про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до положень статей 424, 425 КПК України, наявність такої ухвали Верховного Суду виключає можливість повторного розгляду цим судом нової касаційної скарги, поданої від тієї ж особи на ті самі судові рішення з тих самих підстав, оскільки, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено процедури повторного касаційного перегляду судових рішень, а тому підстав для задоволення та повторного перегляду цієї скарги немає.

Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення…касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Тож, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не може бути повторно переглянуте в порядку касаційної процедури.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 та 441 КПК України, Суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відмовити.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_5 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3