У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1924/25

№ 1-кп/183/1557/25

29 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 26.02.2025 року до ЄРДР за № 0002847, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтувавши тим, що у начальника сектору ВКП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 27.06.2023 виник злочинний умисел на покращення статистичних показників роботи із розкриття злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, шляхом незаконного придбання, зберігання та збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, за попередньою змовою групою осіб.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 27.06.2023, вступив у злочинну змову із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, шляхом незаконного придбання, зберігання та збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, домовилися про те, що ОСОБА_4 мав незаконно придбати та зберігати особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, а також незаконно збути таку речовину особі, котра забажає її придбати.

У свою чергу, ОСОБА_3 , на виконання спільного злочинного умислу, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, мав вжити заходи для затримання особи, яка придбає у ОСОБА_4 вказану особливо небезпечну психотропну речовину.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, у невстановленому під час досудового розслідування місці та час, придбав та почав зберігати з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP вагою не менше ніж 0,7067 г., обіг якої заборонено.

Після чого, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15:14 год. 27.06.2023, ОСОБА_4 повідомив раніше знайомому

ОСОБА_7 , що у нього є в наявності вищевказана речовина та запропонував останньому придбати її. ОСОБА_7 , будучи особою схильною до вживання психотропних речовин, погодився на пропозицію ОСОБА_4 та вони домовилися про спосіб передачі грошових коштів та місце, в якому ОСОБА_4 мав залишити

ОСОБА_7 психотропну речовину, та ОСОБА_7 27.06.2023 мав приїхати в м. Самар (колишня назва Новомосковськ) для зустрічі.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 16:56 год. 27.06.2023 ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, біля гаражів поряд з будинком 55 по вул. Гетьманській у м. Самар (Новомосковськ) Дніпропетровської області між закопаними в землю автомобільними шинами, з метою подальшого незаконного збуту, заховав пачку з-під сигарет «HEETS» зі сліп-пакетом з кристалічною речовиною блакитного кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP масою не менше ніж 0,7067 г. Після чого засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_3 про місце, де останній зможе затримати ОСОБА_7 , на що ОСОБА_3 приблизно о 17:03 год. того ж дня повідомив ОСОБА_4 , що він все підготував для затримання.

Приблизно о 17:13 год. 27.06.2023 ОСОБА_7 під час зустрічі з

ОСОБА_4 поблизу зупинки «Карат» у м. Новомосковськ, більш точно час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, заплатив останньому 600 грн. за особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено. В свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати спільний з

ОСОБА_3 злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, з метою незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, повідомив ОСОБА_7 місце, в якому заховав пачку з-під сигарет «HEETS» зі сліп-пакетом з кристалічною речовиною блакитного кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP масою не менше ніж 0,7067 г., а саме між автомобільними шинами біля гаражів поряд з будинком 55 по вул. Гетьманській у м. Самар (Новомосковськ) Дніпропетровської області.

Після чого, приблизно о 17:13 год. 27.06.2023 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_3 особисті прикмети ОСОБА_7 а також, що останній прямує до місця, де захована вищезазначена речовина, на що ОСОБА_3 уточнив у ОСОБА_4 маршрут пересування ОСОБА_7 .

У подальшому, приблизно у проміжок часу з 17:13 по 17:20 год. 27.06.2023, більш точно час в ході досудового розслідування не встановлено,

ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу буд. 55 по вул. Гетьманській у м. Самар (Новомосковськ) Дніпропетровської області, між закопаними в землю автомобільними шинами забрав вищевказану пачку з-під сигарет «HEETS» зі сліп-пакетом з кристалічною речовиною блакитного кольору масою не менше ніж 0,7067 г., яку в цьому місці заховав з метою збуту ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, незаконно збув ОСОБА_7 особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою не менше ніж 0,7067 г.

Після того як ОСОБА_7 забрав вказану речовину, приблизно у проміжок часу з 17:13 по 17:20 год. 27.06.2023, більш точно час в ході досудового розслідування не встановлено, його було затримано працівниками поліції, серед яких був ОСОБА_3 .

Приблизно о 17:20 годині 27.06.2023 вказані особи посадили ОСОБА_7 в службовий автомобіль та ОСОБА_3 запропонував останньому прийняти його умови, а саме дочекатися слідчо-оперативну групу, визнати вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, за це пообіцяв видати ОСОБА_7 наркотичний засіб, в обмін на вилучену речовину.

В подальшому, приблизно о 18:01 год. 27.06.2023 працівники слідчо-оперативної групи вилучили у ОСОБА_7 сліп-пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору масою не менше 0,7067 г.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-23/21852-НЗПРАП від 29.06.2023 вилучена у ОСОБА_7 кристалічна речовина блакитного кольору масою 0,7067 г. містить PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Маса PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 0,3640 г.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 КК України, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2025 у справі ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказів, зокрема: рапортом Дніпропетровського управління ДВБ НП України; матеріалами виконаних доручень Дніпропетровського управління ДВБ НП України; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ; протоколом тимчасового доступу до речей та документів, а саме до матеріалів кримінального провадження № 0000176 від 27.06.2023; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-відео контролю особи ОСОБА_3 ; протоколом за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_3 ; висновком експерта № СЕ-19/104-24/16633-ВЗ.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність хоча б одного з ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_4 переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо переховування від суду: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким згідно санкції за ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При визначенні імовірності переховування обвинуваченого від суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України необхідно враховувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Сама по собі така обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, останній усвідомлює імовірність наслідків у виді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Також, маючи зв`язки в правоохоронних органах ОСОБА_4 обізнаний в питаннях розшуку злочинців та відповідних способів та заходів переховування та уникнення від розшуку, та, розуміючи невідворотність покарання, ОСОБА_4 може використати наявні знання для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.

Вказані обставини обґрунтовано свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Щодо незаконного впливу на свідків та експертів: ОСОБА_4 в подальшому може, як у спосіб погроз так і реально незаконно впливати на свідка

ОСОБА_7 , схиляти його до зміни показань на його користь, оскільки він безпосередньо знає його, що може перешкодити встановленню істини по справі.

При цьому, враховуючи, що на разі не допитані свідки яким відомі обставини та відомості вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 може впливати на даних осіб для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином: оскільки ОСОБА_4 має тісні зв`язки у правоохоронних органах, внаслідок чого не виключені ризики вчинення дій, спрямованих на перешкоджання явки осіб (зокрема свідків) до суду, як шляхом безпосереднього впливу на зазначених осіб (залякування, тиск), так і шляхом ігнорування співробітниками поліції належного виконання забезпечення розшуку та приводу свідків (за наявності підстав) та може перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб.

Про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин та вважаю, що останній може продовжити вчинювати аналогічні злочини, або при здійсненні тиску на свідків вчинити інший злочин

Таким чином є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення ним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід звернути увагу суд на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). У той же час, необхідно звернути увагу суду, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Не будучи обмеженим у спілкуванні із співучасником та свідками, обвинувачений ОСОБА_4 , ознайомившись зі змістом показань свідків, протоколи допиту яких є у матеріалах кримінального провадження, матиме можливість впливати на них для зміни та обсягу показань з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням викладеного, найбільш доцільним є застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

Крім того, на підставі статей 181, 194 КПК України, існує обґрунтована необхідність у покладенні на обвинуваченого ОСОБА_4 наступних додаткових обов`язків:

?прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, а також засобів зв`язку;

?не спілкуватися із потерпілими та свідками та обвинуваченим у кримінальному провадженні;

?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

?носити електронний засіб контролю.

На підставі вищевикладеного прокурор просить застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання, із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 , обвинувачені

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожні окремо, не заперечували проти заявленого клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу

ОСОБА_4 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, на даний час підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_4 розуміє, що у разі визнання його судом винуватим у вчиненні вказаного злочину, за ч. 2 ст. 307 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді арешту в певний час доби.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кам`янське (колишня назва Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, громадянина України, продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 18 липня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 години до 06.00 години кожного дня.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1