У Х В А Л А

Справа № 149/1972/25

Провадження №1-кс/149/375/25

25.06.2025 р. м. Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000390, внесеному до ЄРДР від 03.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна - автомобіля марки Merсedes-Benz VARIO 0815 D д.н.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.01.2021 належить ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що на даний час відпала необхідність у застосуванні арешту майна, з часу накладення арешту ухвалою слідчого судді було достатньо часу для проведення експертиз та прийняття відповідних процесуальних рішень. Тому вважає, що на даний час продовження арешту, зокрема зберігання на відкритому арештмайданчику автомобіля, є невиправданим, тому просить арешт скасувати.

Заявник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Власник майна у судове засідання не з`явився.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання запеерчив, вказав, що на даний час проведено експертизу транспортного засобу, його оглянуто, разом з тим потреба у арешті майна не відпала, досудове розслідування триває, його строк не закінчився, у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Слідчий суддя, заслухавши учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи заявленого клопотання, дійшов наступного висновку.

З витягу з ЄРДР вбачається, що у провадженні СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000390 від 03.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом того, що 03.09.2024 близько 11:00 год. водій а/м КАМАЗ 5410 д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по а/д 0-02-23-04 в напрямку с. Порик не вибрав безпечну швидкість, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з а/м Merсedes-Benz VARIO 0815 D д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого а/м з`їхав у кювет, а водій вказаного а/м з тілесними ушкодженнями був госпіталізований. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області від 03.09.2024 автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному проваджені.

Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.09.2025, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000390, накладено арешт на транспортний засіб - а/м Merсedes-Benz VARIO 0815 D д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

У ході досудового розслідування проведено експертизу транспортного засобу.

За змістом ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Отже, арешт накладається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Завданнями кримінального провадження згідно зі ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; невтручання у приватне життя; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження; розумність строків.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження визначені статтею 131 КПК України та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У судовому засіданні слідчий вказав, що потреба у накладенні арешту не відпала, оскільки досудове розслідування триває. Водночас, він не має обов`язку повідомляти про заплановані у кримінальному провадженні слідчі дій, в тому числі з використанням автомобіля, що є речовим доказом і перебуває під арештом.

Слідчий суддя відхиляє посилання заявника на те, що часу з моменту накладення арешту на майно було достатньо для проведення необхідних слідчих дій. Оцінка достатності часу для проведення усіх необхідних слідчих дій є суб`єктивною з точки зору заявника. При цьому доказів оскарження недотримання розумних строків у кримінальному провадженні, бездіяльності слідчого у порядку, визначеному КПК України, тощо, матеріали не містять і слідчому судді не надано. При цьому законодавча кострукція, що використана у ч. 1 ст. 174 КПК України, покладає обов`язок доказування відсутності підстав для подальшого застосування арешту майна або його необгрунтованість саме на ініціатора такого клопотання, у даному випадку - власника майна.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що необхідність у подальшому накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, не відпала, потреби досудового розслідування виправдовують відповідний ступінь втручання у право власності ОСОБА_5 на автомобіль, який зазнав зіткнення внаслідок ДТП, з приводу якої здійснюється досудове розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, а подальше накладення арешту на майно є доцільним для виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 100, 170-174, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено і проголошено 26.06.2025 о 11:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1