Справа № 932/4039/24
Провадження № 1-кс/932/1367/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000622 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000622 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в якому останній просить, накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на речі вилучені в ході огляду місця події 11.05.2024 р. за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Нечая, неподалік буд. №5 пляшку поліетиленову з-під пива «Київське», 2 стаканчикі поліетиленові, які поміщено до спец, пакету WAR1707265, кросівки бежеві як поміщено до спец, пакету PSP3038200.

В обґрунтування свого клопотання зазначає, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 10.05.2024 приблизно о 19 год. 00 хв. перебував на подвір`ї за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Нечая, неподалік буд. № 5 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6

ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних їх наслідків, підійшовши до ОСОБА_6 та наніс останньому не менше одного удару правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя, від чого потерпілий ОСОБА_6 впав назад на бетонну поверхню землі.

В результаті вказаних дій ОСОБА_5 - потерпілий ОСОБА_6 вдарився головою об поверхню землі та отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, крововиливів, черепно-мозкової травми, які спричинили смерть останнього 11.05.2024 приблизно о 01 год. 00 хв.

ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення не надав медичної допомоги та не вчинив ніяких дій для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11.05.2024 слідчим СВ ВП № 7 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд місця події на місці вчинення кримінального правопорушення за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Нечая, неподалік буд. №5, в ході якого виявлено та вилучено: сліди РБК, які поміщено до паперових конвертів, пляшку поліетиленову з-під пива «Київське», 2 стаканчикі поліетиленові, які поміщено до спец, пакету WAR1707265, кросівки бежеві які поміщено до спец, пакету PSP3038200.

11.05.2024 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000622 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та долучено до вказаного кримінального провадження.

Зважаючи на те, що на даний час досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, вказані речі мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки потребують подальшого дослідження та проведення експертиз, оглядів, об`єктами яких будуть виступати вищевказані речі, у зв`язку із чим важливо збереження їх стану.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що вищезазначене майно тимчасово було вилучене, слідчий звернувся до суду з цим клопотанням.

У судове засідання слідчий не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, в своєму клопотанні просить розглянути в порядку ст. 172 КПК України за відсутності сторін.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000622, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.05.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11.05.2024 слідчим СВ ВП № 7 ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд місця події на місці вчинення кримінального правопорушення за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Нечая, неподалік буд. №5, в ході якого виявлено та вилучено: сліди РБК, які поміщено до паперових конвертів, пляшку поліетиленову з-під пива «Київське», 2 стаканчикі поліетиленові, які поміщено до спец, пакету WAR1707265, кросівки бежеві які поміщено до спец, пакету PSP3038200.

11.05.2024 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000622 від 11.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та долучено до вказаного кримінального провадження.

В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування у даному кримінальному провадженні.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування, відчуження та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000622 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речі вилучені в ході огляду місця події 11.05.2024 р. за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Нечая, неподалік буд. №5, а саме: пляшку поліетиленову з-під пива «Київське», 2 стаканчикі поліетиленові, які поміщено до спец, пакету WAR1707265, кросівки бежеві як поміщено до спец, пакету PSP3038200, - шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8