Справа 369/13/25 Головуюча в суді І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3776/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000213 від 11.12.2024 за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, неодруженого, офіційно непрацюючого, маючого вищу освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.05.2024 вирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської областіза ч.1 ст.309 КК України до 1рокуобмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.;

на підставі ч.3 ст.72 КК України призначений штраф виконувати самостійно;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024 за ч.1 ст.309 КК України, 11 грудня 2024 року, близько 11 години, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту по вул. Володимирській в селі Білогородка, взяв у наглядно знайомої особи блістер з двома таблетками, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,044 г, тим самим незаконно придбав та зберігав без мети збуту для особистого виживання вказаний наркотичний засіб.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, а саме невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обгрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не приєднано повно або частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Так, ОСОБА_8 раніше засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024 до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік. З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення 11.12.2024, тобто після ухвалення попереднього вироку, тим самим порушив умови застосування ст.75 КК України, а тому повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. На думку прокурора, оскільки обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суду першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку, необхідно було приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Крім того, прокурор звернув увагу, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тотожного кримінального правопорушення та вчинив нове правопорушення під час іспитового строку, а тому призначене ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 , призначити покарання за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєдання покарання призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024, остаточно призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., яке відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно, в решті вирок залишити без змін.

В запереченнях на подану апеляційну скаргу захисниця обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатка ОСОБА_7 вказала на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції. В обгрунтування вказаних заперечень зазначила, що за правилами ст.72 КК України штраф, як вид основного покарання, не підлягає складанню з іншими видами покарання у разі призначення покарання за сукупністю злочинів або сукупністю вироків, та виконується самостійно, а тому судом першої інстанції правильно додержано вимог призначення покарання. Щодо посилання в апеляційній скарзі прокурора на невідповідність покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості захисниця вказала, що при призначенні покарання судом враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебував на іспитовому строку, за місцем проживання характеризується посередньо, стан здоров`я та проходження лікування від наркотичної залежності, а також те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Крім того, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, не завдав нікому шкоди своїми діями, має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного лікування, пройшов лікування від наркотичної залежності. Просила апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого та захисниці, які заперечували щодо апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони ґрунтуються на вимогах закону.

За правилами ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024 ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Подія кримінального правопорушення, у даному кримінальному провадженні мала місце 11.12.2024, тобто після ухвалення щодо ОСОБА_8 вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024. Наведене, обумовлювало необхідність призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, тобто призначивши обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України, суд повинен був до цього покарання приєднати покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024.

Неврахування місцевим судом викладеного, призвело до неправильного застосуваннязакону України про кримінальну відповідальність.

Приведення призначеного покарання ОСОБА_8 за вироком від 21.02.2025 у відповідність до вимог закону можливе шляхом застосування до призначеного вироком покарання положень ч.1 ст.71 КК України - за сукупністю вироків, із застосуванням принципу повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2024.

У зв`язку із викладеним, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.02.2025 щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Обидва покарання відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4