Єдиний унікальний номер судової справи 462/5597/25
Номер провадження 1-кп/462/524/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

(у вигляді тримання під вартою)

30 липня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000533 від 02.05.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

І. Рух справи в суді.

25.07.2025 року (вх. № 16372) з Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000533 від 02.05.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, цифровий носій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2025 року справу призначено до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.07.2025 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

ІІ. Суть клопотання, що вирішується.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (яке у тому числі подала письмово) відносно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване, зокрема тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вказано, що у ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме:

- переховуватися суду та як підозрювана вчинила тяжкий злочин за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, вона обізнана про тяжкість покарання;

- незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні, так як обвинувачена проживає з ними в одному під`їзді, а відтак може схиляти свідків погрозами, проханнями або іншим чином для відмови від своїх показів у суді;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обстановка, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення під час воєнного стану, характеризує ОСОБА_4 , як особу, що немає достатніх моральних цінностей, схильної для досягнення своїх злочинних цілей, яка свідомо нехтує не лише вимогами законодавства, але і загальноприйнятими морально-етичними цінностями, і залишаючись на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окремо казано, що: ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останній, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Будучи обізнаною про покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_4 , для уникнення відповідальності остання може переховуватися від суду. Разом з цим, слід врахувати те, що обвинуваченій нічого не перешкоджає залишити Львівську область з метою переховування від суду. Окрім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, при цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак обвинувачена з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України, де його розшук за таким умов буде неможливим.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, які надали свідки, то обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із потерпілим та свідками, і таким чином безперешкодно впливати на них, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду. Вказані вище дії може вчинити як сама обвинувачена, а також будучи на волі, може залучити для цього і інших осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення. Разом з цим, відповідно до рекомендацій Верховного суду України у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02.03.2022 року. Водночас, вчиняючи викладене кримінальне правопорушення, обвинувачена усвідомлювала наслідки таких дій, а відтак, і притягнення до відповідальності, а тому не виключено що обвинувачена дійсно може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики стали підставою для звернення до суду із клопотаннями про продовження строку застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики не минули та не зменшились.

Зазначено, що враховуючи наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, тяжкість покарання, особу підозрюваного та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам, відтак наявна необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

ІІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримала заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на мотиви викладені у ньому, просила суд таке задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні погодилася із клопотанням адвоката про застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої. Окрім цього надав суду копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 (про згоду на тимчасове проживання обвинуваченої в житловому будинку за вказаною у заяві адресою на період застосування до обвинуваченої домашнього арешту).

Потерпілий ОСОБА_6 , який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився.

ІV. Позиція суду.

Так, суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оглянувши матеріали кримінальної справи № 462/5597/25, дійшов наступних висновків.

V. Встановлені судом обставини.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/3091/25 від 03.05.2025 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000533 від 02.05.2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 30.06.2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № № 462/3091/25 від 23.06.2025 року продовжено підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000533 від 02.05.2025 року в межах строку досудового розслідування, а саме до 02.08.2025 року включно без визначення розміру застави.

VІ. Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

Згідно вимог ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Окрім цього, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

VІІ. Мотиви та висновки суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченої не зменшилися, що виправдовує подальше її тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Надаючи оцінку аргументам сторони обвинувачення суд зазначає, що наведені прокурором у судовому засіданні (та у письмовому клопотанні) підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Окремо суд надаючи оцінку аргументам сторони захисту зазначає, що, так згідно п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є домашній арешт. Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово. Отже, з урахуванням зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.

Так, суд не погоджується із стороною захисту щодо можливості застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявне існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ступінь зазначених ризиків на переконання суду є високим, що виключає застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої у повній мірі не забезпечить її належну процесуальну поведінку та виконання покладених на неї обов`язків.

Таким чином, за встановлених обставин у ході розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов переконання про можливість продовження строків застосування тримання під вартою відносно обвинуваченої, що у повній мірі забезпечить її належну процесуальну поведінку.

Окрім цього, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 331, 392 КПК України, суд -

постановив:

1. У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відмовити.

2. Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000533 від 02.05.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

3. Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шістдесят днів, тобто до 26.09.2025 року включно.

4. Копія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручається обвинуваченій ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

5. Копію ухвалу направити Державній установі «Львівська установа виконання покарання (№ 19)» (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

6. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено 30.07.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1