Справа № 147/1483/25
Провадження № 1-кп/147/305/25
ВИРОК

іменем України

28 серпня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 від 04.08.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Генічеського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 02.08.2025 близько 21:00 год., точний час в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити, перебуваючи в якості запрошеного у будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин у нього відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_4 . В результаті зазначеного вище конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, та реалізуючи свій кримінально - протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілого та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя, а саме в ділянку носа ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді синця в ділянці лівого крила носа з переходом на носогубний трикутник, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 02.08.2025 близько 21:00 год., точний час в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити, солдат ОСОБА_3 , перебував в якості запрошеного у будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин у нього відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_5 . В результаті зазначеного вище конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, та реалізуючи свій кримінально - протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілого та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя, а саме в дялянку правого ока ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді синця орбіти правого ока з переходом на вилицю, субкон`юнктивального крововиливув зовнішній сектор, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Разом з тим, 22.07.2025 близько 20:00 год., точний час в ході досудового розслідування не представилось можливим встановити, ОСОБА_3 , перебував в якості запрошеного на території подвір`я, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин у нього відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_6 . В результаті зазначеного вище конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Так, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, та реалізуючи свій кримінально - протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілої та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та взяв у праву руку камінець із землі та ним наніс один удар в ділянку голови ОСОБА_6 . Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді забійної рани в лобній частині голови зліва вище лінії росту волосся, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оскаржуються, про що подана відповідна заява обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_7 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта також додано письмові заяви потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , в яких вони погоджуються із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження та дають згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини громадянина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України та правильної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Під час призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 :

- вчинив кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2023 № 11, ОСОБА_3 призначено на посаду сапера 2 інженерно саперного відділення інженерно саперного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 166662А;

- відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2025 №1789/24/7901, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ;

- раніше несудимий;

- під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецька лікарня» не перебуває та за останні п`ять років за допомогою не звертався;

- за наркологічною допомогою в КНП «Тростянецька лікарня» не звертався;

- не перебуває на обліку як безробітний в Ладижинському управлінні (Тростянець) Гайсинської філії Вінницького обласного центру зайнятості та не звертався з приводу пошуку роботи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, та у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалюючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Також суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Майнова шкода кримінальним проступком не заподіяна.

Підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру не встановлено.

Пропонована винагорода викривачу не визначалась у зв`язку з відсутністю викривача у кримінальному провадженні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 374, 381, 382 КПК України, ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 125 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1