Провадження № 11-кп/4808/264/25
Категорія ч. 5 ст.111-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1 КК України на вирок Івано-Франківського міського суду від 19.03.2025 щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та у виборчих комісіях строком на 10 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 22.04.2024 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_7 , проживаючи на тимчасово окупованій території с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області військовими рф та незаконної діяльності створених ними незаконних органів влади, з корисливих мотивів, а саме отримання матеріальної винагороди в сумі 50 тис. російських рублів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не пізніше 11 вересня 2022 року, прийняв пропозицію голови т.зв. голови дільничної виборчої комісії № 826 в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області ОСОБА_10 та надав добровільну згоду щодо своєї участі в організації і проведенні незаконного референдуму в якості члена виборчої комісії на території вказаного населеного пункту Херсонської області за приєднання Херсонської області до складу російської федерації.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на організацію та проведення незаконного референдуму на території Херсонської області, 25 вересня 2022 року, близько 09 год 30 хв, член виборчої комісії № 826 ОСОБА_7 прибув на подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримав від голови вказаної виборчої комісії ОСОБА_10 скриньку (урну) для голосування та разом із членом ДВК № 826 ОСОБА_12 , котра отримала від ОСОБА_10 списки місцевих жителів та бюлетені для голосування, виконуючи покладені на них ОСОБА_10 повноваження, добровільно, у супроводі 2 озброєних військових рф, які прибули до подвір`я ОСОБА_11 автомобілем білого кольору і забезпечували їх охорону як членів виборчої комісії, попрямували на автомобілі марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , на вул.Центральну в с.Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, для здійснення подвірного обходу жителів вул. Центральна та вул. Садова с. Новомиколаївка та організації їх участі в референдумі за перехід Херсонської області зі складу України до російської федерації.

У ході проведення референдуму шляхом подвірного обходу по вул. Центральній та вул. Садовій в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області ОСОБА_7 та ОСОБА_12 почергово заходили до будинків місцевих мешканців та пропонували останнім прийняти участь у референдумі шляхом заповнення відповідної графи в наданих бюлетенях, які в подальшому вкидали в скриньку для голосування. При цьому, військовослужбовці збройних сил рф знаходились на дорозі і на подвір`я місцевих мешканців не заходили.

Знаючи, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, за попередньою змовою із ОСОБА_10 та іншими не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, члени незаконної виборчої комісії ОСОБА_12 та ОСОБА_7 25.09.2022 вчинили дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та забезпечили проведення голосування шляхом проведення подвірного обходу серед місцевих жителів по АДРЕСА_1 , пропонуючи їм прийняти участь в голосуванні та надаючи для цього отримані у ОСОБА_10 бюлетені.

По завершенню проведення подвірного обходу 25.09.2022 по вул. Садовій в с. Новомиколаївка ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 , у супроводі військовослужбовців збройних сил рф, на автомобілі марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 , прибули на подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де надали ОСОБА_10 скриньку для голосування з використаними бюлетенями, яка у свою чергу передала їх військовослужбовцям збройних сил рф, що забезпечували охорону членів виборчої комісії, для подальшого їх доставлення до територіальної виборчої комісії в м. Берислав Херсонської області.

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області пройшла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021 року № 1135-IX процедура проведення голосування серед жителів Херсонської області, у якому за участі озброєних військових та правоохоронців рф, незаконно сформованої поліції сумісно з членами незаконної ДВК, ОСОБА_7 як учасник незаконного органу народного волевиявлення, взяв активну участь в якості члена дільничної виборчої комісії № 826, шляхом здійснення подвірних обходів мешканців вул. Центральної та вул. Садової в с. Новомиколаївка Бериславського району Херсонської області, забезпечення видачі їм бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК, та без дотримання основних принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості референдуму.

3. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

3.1. Сторона обвинувачення не надала для дослідження в суді всі належні докази, а надала лише окремі відомості та свідчення свідків, які базуються на припущеннях.

3.2. Свідчення ОСОБА_7 та свідків сторони захисту суд не врахував як докази, а лише окремі свідчення, які не впливали на його захист.

3.3. Суд надав перевагу стороні обвинувачення, а позицію сторони захисту не врахував.

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржений вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та через недоведеність в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. Обвинувачений і його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Обвинувачений вказав, що дійсно брав участь у проведенні незаконного референдуму, але під примусом, страхом насильства до нього і сім`ї. Навпроти його помешкання стояли танки, російські військові зі зброєю в стані сп`яніння постійно погрожували розправою. Організацію референдуму категорично заперечив, цього він не робив. Захисник звернув увагу на те, що у матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_7 був членом виборчої комісії або організатором референдуму. Свідки вказували на двох інших осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як на організаторів. Крім того показання свідків, яких надалі було притягнуто до кримінальної відповідальності, мали бути визнані судом недопустимими доказами. Також, сторона захисту заперечує законність слідчих експериментів, проведених без роз`яснення прав обвинуваченому та без понятих

4.2. Прокурор заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

5. Мотиви апеляційного суду.

5.1. Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Рішення суду першої інстанції цим приписам відповідає.

5.2. Оцінка доводів сторони захисту.

5.2.1. Щодо недопустимості доказів та обґрунтування обвинувачення припущеннями.

Докази обвинувачення та захисту були всебічно досліджені у судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 самі брали участь в організації та проведенні незаконного референдуму та були очевидцями подій, пов`язаних із діяльністю ОСОБА_7 .

Вони з високим рівнем деталізації підтвердили ключові конкретні обставини про участь обвинуваченого в подвірних обходах зі скринькою для голосування, про обіцяну грошову винагороду за участь у так званих "виборах", та про відсутність прямого фізичного чи психічного примусу з боку військових РФ під час проведення самого голосування.

ОСОБА_7 не заперечив участі у проведенні незаконного референдуму, він тільки вказав, що діяв під примусом.

Суд першої інстанції ретельно дослідив та належно обґрунтував свої висновки щодо відсутності обставин, які виключають злочинність діяння, передбачених ст. 40 КК України.

Для застосування цієї норми необхідний безпосередній фізичний примус, який позбавляє особу можливості керувати своїми діями. У ході судового розгляду не було отримано жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений перебував під безпосереднім фізичним чи психічним примусом, який би позбавив його свободи волі. Навпаки, як вбачається з показань свідків, зокрема ОСОБА_12 (яка підтвердила, що ОСОБА_7 поводився невимушено та спілкувався з військовими РФ на різні теми), та з відеозаписів обшуку, обвинувачений вів себе вільно.

Суд також правильно наголосив, що навіть за наявності психічного примусу, особа зберігає свободу вибору, і така обставина може бути врахована як пом`якшуюча, але не виключає кримінальну відповідальність.

Це докази добровільності участі і наявності прямого умислу в діях обвинуваченого.

Показання свідків узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами.

По-перше. Жодного факту примушування обвинуваченого до вчинення інкримінованих дій не установлено.

Суд першої інстанції також допитав свідків сторони захисту (дочку обвинуваченого ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ). Їхні показання щодо загальної атмосфери окупації та можливих погроз з боку ОСОБА_10 враховані судом, але обгрунтовано не визнані достатніми для висновку про наявність фізичного чи психічного примусу, що виключав би злочинність діяння обвинуваченого. Як правильно зазначено у вироку, свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_20 відмовилися від участі у голосуванні без будь-яких негативних наслідків.

Це спростовує версію про безальтернативність дій обвинуваченого ОСОБА_7 і вказує на добровільність вчинення інкримінованих дій із прямим умислом.

По-друге. Під час слідства обвинувачений сам повідомив про участь у незаконному референдумі та обіцяну винагороду. І хоч кошти не були сплачені, тут важливий сам факт обіцянки винагороди, оскільки вказує на спонукання до дій. Про існування такої обіцянки вказували і свідки, яким також пропонували винагороду.

По-третє. Слідчий експеримент був проведений не тільки з ОСОБА_7 , а й зі свідками. Відсутність понятих під час цього компенсована відеозаписом ( ч. 7 ст. 223 КПК України).

Підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні, оскільки дані слідчих експериментів не заперечувалися в подальшому їх учасниками.

Ці протоколи не були єдиними чи ключовими доказами, оскільки особи, з якими проводилися експерименти, були допитані як свідки безпосередньо у судовому засіданні, і саме їхні показання лягли в основу обвинувального вироку.

5.2.2. Доводи щодо надання судом переваги стороні обвинувачення та неврахування позиції сторони захисту.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції діяв у межах принципів змагальності сторін та рівності прав на надання та дослідження доказів. Стороні захисту було надано повну можливість представити свої доводи, допитати свідків, подати клопотання та взяти участь у дослідженні всіх доказів. Вирок суду першої інстанції містить детальну оцінку як доказів обвинувачення, так і доводів захисту, з вичерпним мотивуванням прийняття або відхилення тих чи інших аргументів. Суд ретельно дослідив усі обставини кримінального провадження та оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшовши висновку про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом.

5.3. Щодо кваліфікації дій та призначення покарання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільна участь громадянином України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України. Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Апеляційний суд також не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення. Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , врахував усі обставини, передбачені статтями 50, 65 КК України.

Ступінь тяжкості вчиненого злочину: злочин, передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України, є тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України, оскільки він посягає на основи національної безпеки України, її територіальну цілісність та суверенітет.

Дані про особу обвинуваченого: суд врахував, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: судом першої інстанції не встановлено обставин, що пом`якшують покарання. Натомість, обставиною, що обтяжує покарання, обґрунтовано визнано вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що повністю відповідає вимогам п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України та є об`єктивним фактом.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу індивідуалізації покарання та керуючись ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і практикою ЄСПЛ (зокрема, справою «Скоппола проти Італії»), призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України. Призначене покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та конфіскацією майна є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також для запобігання таким діям іншими особами, відповідаючи принципам справедливості та пропорційності.

6. Висновки.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам кримінального процесуального закону та є законним, обґрунтованим, належно вмотивованим.

Підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 19.03.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5