Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Провадження № 1-в/490/49/2025
У Х В А Л А

10 червня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі засудженого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області, є громадянином України, наразі відбуває покарання у вигляді позбавлення волі

про його звільнення від покарання, призначеного вироком Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області, в зв`язку з декриміналізацією діяння, за вчинення якого є засудженим

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, з суті якого вбачається, що він просить застосувати до нього Закон України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Під час судового засідання пояснив, що дійсно наразі є засудженим вироком Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області за вчинення крадіжки та шахрайства.

При цьому предметом крадіжки, за вчинення якого він є засудженим, був мобільний телефон марки «Huawei Nova» вартістю 3.000 грн. При цьому, на його переконання, викрадення цього мобільного телефону є дрібною крадіжкою.

Спираючись про таке, наполягав на задоволенні клопотання.

2. В судове засідання прокурор не з`явився.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

І……Вироком Інгульського /на той час Ленінського/ районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року ОСОБА_3 засуджений, зокрема, за вчинення злочинів за таких обставин

1. 12.02.2021 приблизно об 11:30 ОСОБА_3 знаходячись в третьому під`їзді будинку № 4 по вул. 28-й Армії в м. Миколаєві, маючи намір на заволодіння чужим майном, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , під приводом здійснення телефонного дзвінка заволодів його майном, а саме мобільним телефоном «Samsung А21», вартістю 4.999 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 цим вироком кваліфіковані за частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України та йому за вчинення цього злочину призначене покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 (один) рік 08 (вісім) місяців.

2. У період часу з 15:30 годин 27.02.2021 до 08:00 годин 28.02.2021, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме телефон марки «Huawei Nova», чим спричинив останній матеріальну шкоди на суму 3.000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 цим вироком кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та йому за вчинення цього злочину призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

3. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за вчинення цих злочинів та кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України /за вчинення якого ОСОБА_3 є засудженим цим же вироком/ тому призначене покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік 06 місяців.

Цим же вироком на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочину, за вчинення якого ОСОБА_3 є засудженим вироком цього ж суду від 01 листопада 2023 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 01 рік 07 місяців.

Цим же вироком ухвалено самостійно виконувати покарання, призначене вироком цього ж суду від 21 квітня 2023 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

4. Вироком Інгульського /на той час Ленінського/ районного суду міста Миколаєва від 02 листопада 2023 року ОСОБА_3 був засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

ІІ……Вироком Миколаївського апеляційного суду від 30 травня 2024 року вирок Інгульського /на той час Ленінського/ районного суду міста Миколаєва від 08 грудня 2024 року частково скасований.

1. Вказаний вирок в частині засудження ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України, був скасований, а кримінальне провадження в цій частині закритим у зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінального відповідальності за спливом строків давності.

2. Вказані у вироку Інгульського районного суду міста Миколаєва дії ОСОБА_3 щодо заволодіння майном ОСОБА_6 перекваліфіковані на частину 2 статті 190 Кримінального Кодексу України та за вчинення цих дій ОСОБА_3 призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки.

3. Вказаний вирок Інгульського районного суду міста Миколаєва в частині засудження ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, залишений без змін.

4. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за вчинення злочинів, що були предметом цього кримінального провадження, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_3 призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 06 місяців.

Цим же вироком на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочину, за вчинення якого ОСОБА_3 є засудженим вироком цього ж суду від 01 листопада 2023 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки 07 місяців.

Цим же вироком ухвалено самостійно виконувати покарання, призначене вироком цього ж суду від 21 квітня 2023 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

IІІ……Вирок Миколаївського апеляційного суду від 30 травня 2024 року набув чинності 30 травня 2024 року.

На виконання цього вироку ОСОБА_3 наразі перебуває у Державній Установі «Миколаївський слідчий ізолятор»

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо суді заявленого клопотання

1. Відповідно до частини 2 статті 74 Кримінального Кодексу України

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до частини 1 статті 377 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі … звільнення від відбування покарання ….

2. Частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку)

Частина 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за

Таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно…

Санкція частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Частина 1 статті 190 Кримінального Кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за

Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)

Частина 2 статті 190 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за

Шахрайство, вчинене повторно…

Санкція частини 2 статті 190 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років..

4. Стаття 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати

4.1. Стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 1449-VI від 04 червня 2009 року, що діяла на момент вчинення злочину обвинуваченим/ передбачала адміністративну відповідальність за вчинення крадіжки майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

4.2. 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення були внесені зміни.

Відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення /в редакції Закону України № 3886-ІХ від 09 серпня 2024 року адміністративна відповідальність за вчинення крадіжки настає у разі, якщо вартість її предмету /викраденого майна/ на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

5. Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зробив такі висновки про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX

-Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

-Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

-У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

-Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

6. Відповідно до пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України

Якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України

сума податкової соціальної пільги встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня цього року прожитковий мінімум для працездатної особи встановлювався у сумі 2.270 грн.

Щодо компетенції суду під час розгляду заявленого клопотання.

1. Відповідно до частини 1 статті 537 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, такі питання:

…

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

…

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

2. Відповідно до частини 2 статті 539 Кримінального Процесуального Кодексу України

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом … 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом … 13 … частини першої статті 537 цього Кодексу;

…

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом … 14 частини першої статті 537, … цього Кодексу.

3. Відповідно до статей 11, 18, 89 Виправного Кодексу України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у виправних колоніях та - у разі виконання робіт з господарського обслуговування - у слідчому ізоляторі.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо компетенції суду під час розгляду питань, поставлених засудженим.

1. Згадані приписи Виправного Кодексу України доводять, що місцем відбуття покарання є лише місце розташування виправної колонії або місце виконання засудженим робіт з господарського обслуговування.

Установа ж, у якій перебуває ОСОБА_3 , не є виправною колонією.

2. Слідчий ізолятор же є лише місцем, з якого здійснюється направлення засуджених до позбавлення волі або з використанням якого здійснюється переміщення засуджених, але не є місцем виконання покарання.

За такого в обставинах цього кримінального провадження установа, у якій перебуває ОСОБА_3 , є лише місцем виконання вироку.

Отже, під час розгляду цього клопотання суд може лише вирішити питання про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку із декриміналізацією вказаних у вироку суду діянь, але не має повноважень вирішувати інші питання, пов`язані з виконанням вироку.

Щодо суті заявленого клопотання.

1. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 30 травня 2024 року ОСОБА_3 є засудженим за вчинення шахрайства 12 лютого 2021 року, та крадіжки 27 лютого 2021 року.

2. Станом на 2021 рік вартість майна, що було предметом кримінально караних шахрайства або крадіжки, мала перевищувати 2.270 гривен.

3. Та вартість майна, що виступало предметом вчинених ОСОБА_3 злочинів, цю суму перевищує.

Наведене доводить, що кримінальна караність вказаних у вироку Миколаївського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року дій ОСОБА_3 на теперішній час не усунута.

Отже, підстави для звільнення ОСОБА_3 від призначеного цим вироком покарання є відсутніми.

Виходячи з такого, підстави для задоволення поданого ОСОБА_3 клопотання про таке є відсутніми.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376; 537; 539 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_8 =