справа № 732/383/25 провадження № 1-кп/732/55/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (приймав участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0003822 від 03.08.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смичин Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

У С Т А Н О В И В:

13.05.2022 близько 19.30 год ОСОБА_4 , особа 1 та особа 2 на автомобілі марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із отриманим ОСОБА_4 повідомленням про можливі хуліганські дії громадянина ОСОБА_6 в с. Смичин, прибули у домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши до вказаного домогосподарства та будучи очевидцем можливих протиправних дій громадянина ОСОБА_6 по відношенню до громадянина ОСОБА_7 , зокрема погроз заподіяння тілесних ушкоджень, особа 2 з метою припинення дій ОСОБА_6 здійснив зі зброї АКС-74 № НОМЕР_2 , що була ввірена останньому та перебувала при ньому, постріл вгору та застосував фізичний вплив до ОСОБА_6 у виді удару кулаком по голові та прикладом автомату в ділянку грудей.

З метою реалізації раптово виниклого умислу на незаконне викрадення людини, діючи з прямим умислом, з метою унеможливлення вільного руху з боку ОСОБА_6 , особа 2, маючи та демонструючи при собі зброю АКС-74 № НОМЕР_2 , здійснюючи таким чином психологічний вплив на волю потерпілого, схопив ОСОБА_6 під руку та, утримуючи проти його волі, почав примусово вести з подвір`я домогосподарства до автомобіля марки «AUDI 80».

Особа 1 приєднався до дій особи 2 та діючи спільно із особою 2, з прямим умислом, з метою унеможливлення вільного руху з боку ОСОБА_6 , усвідомлюючи наявність та використання особою 2 автоматичної зброї схопив ОСОБА_6 під руку та, утримуючи його проти волі, примусово продовжив вести до автомобіля марки «AUDI 80». Помістивши у вказаний спосіб потерпілого ОСОБА_6 на заднє сидіння автомобіля особа 1 та особа 2 сіли по обидва боки від ОСОБА_6 , створивши таким чином останньому реальні перепони для вільного руху, пересування, позбавили можливості вільного переміщення, обрання місцеперебування на свій розсуд.

До дій особи 2 та особи 1 приєднався ОСОБА_4 , який знаходячись на подвір`ї домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спостерігаючи за тим, що відбувається, усвідомлюючи суспільну небезпечність дій особи 2 та особи 1, приєднався до злочинних дій останніх з незаконного викрадення ОСОБА_6 , а саме сів за кермо автомобіля марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задньому сидінні якого примусово, проти його волі, особою 2 та особою 1 утримувався ОСОБА_6 , після чого, діючи умисно, у змові з особою 2 та особою 1 з метою доведення злочину до кінця запустив двигун автомобіля та попрямував на південно-західну околицю с. Смичин Чернігівського району Чернігівської області, що неподалік кладовища.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 щодо ОСОБА_6 останній був відкрито викрадений та примусово і незаконно обмежений у волі.

Дії ОСОБА_4 виразилися у незаконному викраденні людини із застосуванням зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

23 квітня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі статей 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 57, укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди від 23 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 146 КК України у виді обмеження волі строком 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, що будуть визначені судом.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що укладена між прокурором та ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 23.04.2025 відповідає вимогам КПК України, вимогам КК України та є всі підстави для її затвердження судом.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні клопотали про затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно із ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного, обвинуваченого.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, сторони кримінального провадження добровільно уклали угоду про визнання винуватості.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, тобто що він має право на справедливий судовий розгляд в присутності захисника, під час якого прокурором має бути доведено обвинувачення.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та сторона обвинувачення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та щодо відмови обвинуваченого від здійснення прав на відкритий судовий розгляд справи по суті та доведення прокурором обвинувачення, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу.

Разом з тим, суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що визнання ним вини є добровільним.

Оскільки зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України, що відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого, а тому, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; одруженого, має на утриманні малолітню дитину, а також батька ОСОБА_8 , якому довічно встановлену ІІ групу інвалідності, загальне захворювання; брав безпосередню участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку військовою агресією рф проти України Донецька область, Покровський район, н.п. Новомихайлівка, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 № 642/701643 від 04.04.2025; наразі ОСОБА_4 є студентом Національного університету «Чернігівський колегіум» імені ОСОБА_9 ; має позитивну характеристику, виданою старостою Смичинського старостинського округу № 12 Городнянської міської ради ОСОБА_10 ; згідно із довідкою КНП «Городнянська міська лікарня» обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався та підстав для його застосування не вбачається.

Прокурор повідомив, що питання про речові докази, які перелічені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, виділених в окреме провадження за № 0003822 від 03.08.2022 щодо ОСОБА_4 , підлягатиме вирішенню під час розгляду основної справи у кримінальному провадженні № 0002247 від 15.05.2022, яке перебуває на розгляді в Новозаводському суді м. Чернігова щодо ОСОБА_11 за фактом вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 368, 370-372, 373-374, 376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23 квітня 2025 року про визнання винуватості, укладену між Чернігівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону та обвинуваченим за ч. 2 ст. 146 КК України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, 3 ст. 76 КК України, зобов`язавши його:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Чернігівського апеляційного суду.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, направляється захиснику. Сторони мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 89-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1