Справа № 158/1227/25
Провадження № 1-кп/0158/125/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000184 від 24.03.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Цумань, Ківерцівського району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В

23.03.2025 поліцейський СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_5 та поліцейський СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_6 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування відповідно до розстановки нарядів відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області з 08 год. 00 хв. 23.03.2025 до 08 год. 00 хв. 24.03.2025, на патрульному автомобілі марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 .

В силу положень Закону України «Про Національну поліцію» та посадових інструкцій, затверджених т.в.о. начальника відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, згідно яких поліцейські, зокрема «складають» у межах компетенції протоколи про адміністративні правопорушення та здійснюють у визначених законом випадках провадження у справах про адміністративні правопорушення, поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області постійно здійснюють функції представників влади та є службовими особами.

У ході реагування на повідомлення про вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля марки «Мазда» д.р.н.з. НОМЕР_2 , виконуючи свої службові обов`язки, вказані працівники, 23.03.2025 близько 16 год. 23 хв. на службовому автомобілі прибули в с. Карпилівка, Луцького району Волинської області, де виявили водія вказаного автомобіля ОСОБА_4 .

У подальшому, о 18 год. 14 хв., в ході спілкування та складання адміністративних матеріалів на водія ОСОБА_4 , останній будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «TOYOTA», який знаходився на узбіччі автомобільної дороги по вулиці Незалежності, в с. Карпилівка, Луцького району Волинської області, неподалік будинку під № 1, керуючись метою уникнення передбаченої законом відповідальності, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди працівникам поліції поліцейському СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшому сержанту поліції ОСОБА_5 та поліцейському СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшому сержанту поліції ОСОБА_6 , у виді грошових коштів в сумі 400 (чотириста) євро, що по офіційному курсу НБУ на дату вчинення кримінального правопорушення становить 18 336 гривень (вісімнадцять тисяч триста тридцять шість гривень) з розрахунком 45,8415 грн. за 1 Євро, за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданого їм службового становища не складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_4 постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 15 серпня 2024 року, у справі № 572/3372/24, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що набрала законної сили 26 серпня 2024 року.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, 23 березня 2025 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керував автомобілем марки «Мазда», НОМЕР_2 , на вулиці Незалежності, що в с. Карпилівка, Луцького району, Волинської області, де допустив дорожньо-транспортну пригоду неподалік будинку під № 1, де його було виявлено працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, за обставинами, викладеними в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, та в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, відсутність даних щодо ймовірного перебування останнього на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного ним протиправного діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкцій статей закону за якими він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Підстав для призначення покарання у виді обмеженням волі або позбавлення волі, суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого.

Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувався, підстав для його застосування не має.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень;

- за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Речовий доказ - оптичний диск DVD-R 4,7 Gb із написом «Пропозиція ОСОБА_4 », на якому знаходяться відеозаписи із боді-камери за 25.03.2025 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1