Справа № 752/3251/25
Провадження по справі № 1-кс/752/4226/25
У Х В А Л А

іменем України

"23" травня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 в інтересах власників майна ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001542 від 24.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст. 190 , ч.3 ст. 358 КК України,

за участю:

представника власників майна - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_6

встановив:

14 травня 2025 до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування арешту. В обґрунтування вимог клопотання представник власника майна вказала, що її довірителям стало відомо, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.02.2025 у кримінальному провадженні №0001542 від 24.04.2023 накладений арешт з забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,061 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована у рівний частках по за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.03.2024, укладеного з ОСОБА_7 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають, що арешт на земельну ділянку накладено необґрунтовано та безпідставно, без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття законного рішення, без врахування того, що вони є добросовісними набувачами, не є підозрюваним в рамках кримінального провадження, і така земельна ділянка не може бути витребувана чи конфіскована у них в рамках кримінального законодавства. Вони придбали земельну ділянку у законний спосіб, зареєстрували право власності на неї, що підтверджено документально, оскільки ОСОБА_7 відчужувала їм земельну ділянку, маючи належним чином оформлене право власності, що було підтверджено документально та перевірено нотаріусом.

Крім того, представник власників майна вказує на те, що земельна ділянка не має на собі слідів кримінального правопорушення чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, за час арешту слідство не проводило з земельною ділянкою слідчих дій, не проводило слідчих дій з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що, на її думку, свідчить про те, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності.

Також на думку представника власників майна, арешт земельної ділянки не забезпечує виконання завдання встановленого законом, а прокурором на вимогу закону не надано доказів існування обставин, які підтверджують, що саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як законні власники та добросовісні набувачі мають намір передавати що земельну ділянку, що є обов`язковою умовою для застосування заборони відчужувати чи розпоряджатись цим майном. Підстави для подальшого застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні. Також вказувала на те, що слідчий суддя не задав оцінку тим обставинам, що ОСОБА_9 надала на ім`я ОСОБА_10 довіреність на представництво її інтересів під час продажу земельної ділянки, яка було нотаріально посвідчена, тобто нотаріус пересвідчився у таких намірах ОСОБА_9 . Крім того, представника власників майн звертала увагу, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 був укладений договір довічного утримання. ОСОБА_10 продав земельну ділянку ОСОБА_7 , у якої її довірителі й купили земельну ділянку. На момент оформлення договору купівлі-продажу, ділянка не перебувала під арештом, або іншими зобов`язаннями. Ї довірителя з моменту купівлі ділянки відкрито користувалися нею, побудували будинок й проживають у ньому із сім`ями. Зокрема у будинку мешкає малолітня дитина, яка є особою, що має інвалідність. Іншого житла не мають.

Представник власників майна ОСОБА_3 вважає арешт таким, що є непропорційним, необґрунтованим, не переслідує легітимної мети та порушує норми національного та міжнародного законодавства. Просить його скасувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені нею у клопотанні. Також доповнила клопотання документами, які доводять, що її довірителі побудували на земельній ділянці будинок, проживають у ньому на постійній основі.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання. Також надав пояснення з приводу обставин кримінального правопорушення, які розслідувають у даному кримінальному провадженні. Зокрема вказав що в результаті шахрайських дій ОСОБА_10 , ОСОБА_9 була позбавлена права власності як на земельну ділянку, так і на квартиру. Вона була введена ОСОБА_10 в оману. ОСОБА_10 є фігурантом у інших провадженнях щодо шахрайського заволодіння майном. Наразі перебуває у розшуку, оскільки залишив територію України. Крім того, зазначив, що ОСОБА_9 було пред`явлено позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про витребування майна з незаконного володіння. Просив у клопотанні відмовити. Вважає, що арешт на земельну ділянку накладений обґрунтовано, підстави для арешту не відпали.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Так слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N? 0001542 від 24.04.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2023 ОСОБА_10 , ввівши ОСОБА_9 в оману, запевнивши останню, що оформлення довіреності на його ім`я на користування належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , необхідне для здійснення ним діяльності з вирощування рослин на даній земельній ділянці, й перебуваючи у приміщенні офісу АДРЕСА_2 , скориставшись необізнаністю ОСОБА_9 , отримав від останньої довіреність на своє ім?я на право користування та розпорядження вищезазначеною земельною ділянкою. Вказана довіреність була посвідчена нотаріусом ОСОБА_11 . Після чого, без відома ОСОБА_9 , 18.12.2023 здійснив фіктивний продаж вказаної земельної ділянки, уклавши договір купівлі-продажу з колишньою співмешканкою ОСОБА_7 15.03.2024, остання продала за 152 725 грн. вказану земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклавши із ними договір, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 . Потерпіла ОСОБА_9 , допитана слідчим вказала на те, що не мала наміру продавати земельну ділянку, а довіреність на ім?я ОСОБА_10 надала з метою надання останньому права на користування ділянкою для власних потреб. Грошових коштів з продажу даної земельної ділянки від ОСОБА_10 не отримала та про її продаж дізналась від працівників поліції.

Постановою слідчого від 20.01.2025 земельна ділянка визнана речовим доказом, як об`єкт злочинного посягання.

10.02.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_12 у справі №752/3251/25 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 . Накладено арешт на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :90:572:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,061 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка на праві власності зареєстрована у рівних частках по за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Арешт накладався з метою забезпечення збереження земельної ділянки як речового доказу.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що земельна ділянка, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, про що слідчим винесено постанову.

Також слідчий суддя виходив з того, що метою арешту майна, є його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

За змістом клопотання представник власника майна посилається на те, що слідчий суддя під час вирішення питання про накладання арешту, не надав оцінку обставинам, за яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули права власності на земельну ділянку, тобто стали її добросовісними набувачами. А також за яких обставин потерпіла ОСОБА_9 відчужила її.

Між тим, відповідна оцінка вказаним обставинам була надана під час арешту майна, про що вказано в оскаржувані ухвалі слідчого судді. Норми КПК України не передбачають, що на даній стадії в ухвалі слідчого судді повинна викладатися оцінка доказам, які додані до клопотання.

Так, накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що слідчий та прокурор, відповідно до вимог п.1) ч.3 ст. 132 КПК України, довели, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України, а майно - земельна ділянка є об`єктом кримінально протиправних дій. Перевірка обставин, за яких відбулося таке заволодіння, встановлюються під час досудового розслідування.

Доводи представника власника майна, про те, що земельна ділянка набута її довірителями законним шляхом, не є предметом розгляду у даному провадженні, зокрема й з тих підстав, що правомірність набуття права власності, не є безумовною підставою для визнання арешту необґрунтованим. Відкритість володіння майном, забудова земельної ділянки та проживання у ній певних осіб, зокрема і дитини, що є особою, яка має інвалідність, у підтвердження чого представником надані письмові документи, не спростовують правомірність арешту земельної ділянки та не можуть свідчити про необґрунтованість арешту.

Слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення запобігання можливості відчуження земельної ділянки, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до абз. ч.10 ст. 173 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Як було зазанчено вище, земельна ділянка визнана речовим доказом та на неї накладений арешт з метою забезпечення збереження як речового доказу.

Забороняючи власникам земельної ділянки розпоряджатися нею, слідчий судд виходив з того , що існують обставини, які підтверджують, що незастосування такого заходу призведе до передачі майна.

Таким чином, за наслідками розгляду клопотання, доводи представника власника майна ОСОБА_3 про те, що арешт накладено необґрунтовано, не знайшли свого підтвердження під час розгляду її клопотання. Підстав вважати, що необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даний час відпала -представником власників майна також не доведена.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Відмовити представнику власника майна ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власників майна ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , у задоволенні клопотання про скасування арешту майна - земельної ділянки, яка розташована за адресою; АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0001542 від 24.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст. 190 , ч.3 ст. 358 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 27.05.2025 о 17 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1