КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4769/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

підозрюваної: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року у кримінальному провадженні 0000007 від 10.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий першого відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000007 від 10.01.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 10.01.2025, за підозрою зокрема, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період обіймаючи посаду оператора відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 03.07.2024, виник та сформувався стійкий кримінально противоправний умисел, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом внесення недостовірних відомостей до інформаційно-телекомунікаційної системи «Оберіг» з подальшим виключенням осіб з військового обліку, що виразилось у зниженні мобілізаційного потенціалу Збройних Сил України та інших військових формувань.

ОСОБА_8 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України; несанкціонованих діях з інформацією, яка обробляється в автоматизованих мережах, вчинене особою яка має право доступу до неї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України; несанкціонованих діях з інформацією, яка обробляється в автоматизованих мережах, вчинене повторно особою яка має право доступу до неї, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України; наданні засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України; наданні засобів для незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

05.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 362, ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сумі 605 600 гривень 00 (нуль) копійок, яка може бути внесена як підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою

Роз`яснено, що у разі внесення застави покладено на підозрювану ОСОБА_8 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати м. Київ без повідомлення про це слідчого, прокурора, суду в рамках даного кримінального провадження,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , 16.06.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді від 11 червня 2025 року, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, і такою що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Стверджувала, що саме по собі повідомлення про підозру відбулося з порушенням імперативної норми ст. 277 КПК України і вручена з порушенням порядку і способу повідомлення про підозру, внаслідок чого ОСОБА_8 фактично не набула статусу підозрюваної в кримінальному провадженні.

Вказує, що висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри є помилковим, також зазначає що в ухвалі суду відсутні доводи, щодо наявності хоча б одного ризику.

Звертала увагу, що судом першої інстанції не враховано, що підозрювана має на утриманні двох малолітніх дітей, що слідчим суддею не враховано той факт, що під час обшуків в поменшанні підозрюваної не виявлено та не вилучено будь-яких матеріальних цінностей, крім цього під час визначення розміру застави не враховано заробітню платню ОСОБА_8 , в цілому її матеріальний стан, та визначено непомірний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваної, в підтримку вимог поданих апеляційних скарг, які просили задовольнити скаргу з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 10.01.2025, за підозрою зокрема, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 1, 2ст. 332 КК України.

05.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 362, ч. 1, 2 ст. 332 КК України.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1, 3 ст. 362, ч. 1, 2ст. 332 КК України. Дана підозра підтверджується зібраними по справі матеріалами.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо підвищують ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що погоджується із наведеними у клопотанні слідчого доводами, а саме, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 1,3 ст. 362, ч. 1, 2 ст. 332 КК України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів щодо їх достатності, не викликала.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їй кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Важливим є те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин, а також інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При постановленні ухвали, слідчим суддею враховано особу підозрюваної ОСОБА_8 , встановлено наявність міцних соціальних зв`язків.

Також всупереч твердженням апелянта слідчий суддя врахував, що згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до змісту рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2024 р. по справі № 3-111/2023 (207/23, 315/23), аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звернув увагу на те, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" (абзац восьмий частини четвертої статті 183).

Конституційний Суд України зазначив, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29,частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважав, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

Тому, із врахуванням особи підозрюваної, стадії кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із одночасним визначенням розміру застави у 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн., із покладенням на підозрювану обов`язків визначених ст. 194 КПК України, які зазначені в ухвалі слідчого судді.

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_8 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому вірно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та прийняття нового рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, як про те просить прокурор, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3