ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/762/25 Номер провадження 11-кп/814/1233/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000328 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000328,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000328 стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину, військовослужбовця,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 та ч.2 ст.182, ч.1 та ч.2 ст.200, ч.2 та ч.3 ст.190 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 25 квітня 2025 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину.

Вказує про наявність у ОСОБА_7 бажання повернутись на військову службу у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, нетяжкого злочину у сфері господарської діяльності, кримінального проступку та нетяжкого злочину проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, а також нетяжких злочинів проти власності.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Місцевий суд обґрунтовано визнав доведеним ризик переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчать конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також кількість епізодів злочинної діяльності.

Вказані дані про особу обвинуваченого в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про бажання обвинуваченого повернутись на військову службу у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, в даному випадку не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У зв`язку з наведеним, обвинувачений не позбавлений права для вирішення вказаного питання звернутись з відповідним клопотанням до прокурора в порядку ст.616 КПК України.

Матеріали справи та апеляційна скарга обвинуваченого не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за результатами розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0000424, №0000328 та №0000395, вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за ч.1, ч.2 ст.182, ч.3, ч.4 ст.190, ч.1 та ч.2 ст.200, ч.1 та ч.2 ст.361, ч.4 ст.185, ч.5 ст.407, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000328 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4