В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/471/25

29 травня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 06.03.2025 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фитьків, Надвірнянського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, депутатом не обирався, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 спільно проживає та пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Починаючи з 2023 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 склались особисті неприязні відносини, що виражались у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_4 нецензурної лайки, образливих висловлювань, фізичної сили, які носили характер морального та фізичного знущання стосовно ОСОБА_6 .

Упродовж вказаного часу від ОСОБА_6 неодноразово до відділення поліції №2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області (далі - відділення поліції № 2) надходили скарги на дії ОСОБА_4 за фактами домашнього насильства, за вчинення яких у 2024 році останнього Богородчанським районним судом було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КупАП.

Зокрема, 18.06.2024 та 04.10.2024 працівниками відділення поліції № 2, за заявами ОСОБА_6 по факту психологічного насильства останнім відносно неї, складено та скеровано до Богородчанського районного суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які розглянуті судом та на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Проте, не зважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 продовжував вчиняти домашнє насильство по відношенню до своєї дружини.

Так, 03.03.2025, близько 11:00 год., до відділення поліції № 2 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_4 вкотре вчинив по відношенні до неї домашнє насильство, яке виразилося в образливих висловлюваннях в її сторону та нанесенні тілесних ушкоджень.

Зокрема, останній, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, що виразилося у погрозах фізичною розправою, словесних образах потерпілої, висловлюванні нецензурною лайкою, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності, а також завданні тілесних ушкоджень.

При цьому, ОСОБА_4 , відчуваючи свою перевагу перед потерпілою у фізичній силі, розуміючи те, що ОСОБА_6 в силу своїх вікових вад, є фізично більш уразливою, слабкою, схильною до легкого травмування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс удари в ділянку голови та обох рук, в результаті яких останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках голови та обох рук та рани в ділянці лівої руки.

З даного приводу ОСОБА_6 звернулась до відділення поліції № 2 із повідомленням про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, які органом досудового розслідування кваліфіковано, як умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 завдано психологічних страждань, що призвели до побоювання за свою безпеку, емоційної невпевненості, відчуття страху, підвищеного стану тривожності, нездатності захистити себе, втрати повноцінного сну та відпочинку, загострення захворювання, гіпертонії, у тому числі, втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань, а також фізичних страждань.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних та фізичних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та пояснив, що 18.06.2024р. 04.10.2024 р. був в стані алкогольного сп`яніння та вчинив насильство відносно власної дружини ОСОБА_6 з якою проживає спільно в чотирикімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а саме прийшов в нетверезому стані та вчинив сварку з дружиною, ображав її нецензурною лайкою.

03.03.2025р. близько 11-00 год. після розпиття алкогольних напоїв («чикушки») з колегою прийшов додому, вчинив сварку з дружиною, яка ображалась, через його нетверезий стан. Ображав дружину нецензурною лайкою , завдав жінці стусанів, внаслідок чого у неї утворився синець в області голови та рук. Визнає стан алкогольної залежності. Неодноразово проходив лікування від алкоголізму, однак таке лікування виявилось безрезультатним. Визнає вину повністю. Розкаявся у вчиненому. Просив його суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила показання обвинуваченого та зазначила, що така нестерпна поведінка її чоловіка обумовлена зловживання ним алкогольними напоями, просила ізолювати його від неї.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та прокурор не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Таким чином суд кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних та фізичних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання суд враховує, що, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченого, який є пенсіонером (72 роки) перебуває у шлюбі з потерпілою, не має неповнолітніх дітей, раніше не судимий, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у виді пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК УКраїни.

Також, одночасно з призначенням покарання, відповідно до п.1, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, з урахуванням обставин вчинення обвинуваченим домашнього насильства відносно дружини, що містить ознаки систематичності, суд вважає за необхідне застосувати в інтересах потерпілої до обвинуваченого обмежувальний захід, що застосовується до осіб, які вчинили домашнє насильство.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 375, 376 КПК України суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Відповідно до частини 2 статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) пройти курс лікування від алкогольної залежності.

Застосувати до ОСОБА_4 , обмежувальний захід, передбачений п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України: заборонити перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, строком на 3 (три) місяці та направити для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1