ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1582/25 Справа № 204/8378/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 02.08.2024 року, № 0000362 від 04.09.2024 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, та призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., вказані покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме ст. 71 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 був раніше засуджений вироком Ленінського районного суду від 23.11.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, від відбування якого звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив злочини 01.08.2024 року та 28.08.2024 року, тобто після ухвалення щодо нього попереднього вироку та під час іспитового строку за ним, проте суд першої інстанції не призначив ОСОБА_8 належним чином покарання за правилами ст. 71 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначене йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2024 року, - вирішено виконувати самостійно.

Покарання у вигляді штрафу, призначене цим вироком, вирішено виконувати самостійно.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що в останнього за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, 28 серпня 2024 року приблизно о 06 годині 50 хвилин, під час перебування за адресою: м. Дніпро, вул. Львівська, біля буд. 55, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків зі своїм сусідом ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_8 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, переслідуючи прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи на відстані близько одного метру, наблизився до потерпілого та цілеспрямовано наніс один прямий удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме в вилицю справа. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_8 наніс потерпілому три удари кулаками обох рук в область вушної раковини з лівої сторони та в область носу та верхньої губи. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_8 хаотично наносив удари обома руками в область голови, а саме у вилицю з правого та лівого боку.

Внаслідок спричинених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз та експертиз потерпілих, обвинувачених та інших осіб КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за № 2751 е від 09.09.2024 року, у потерпілого ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: 2-х внутрішньо-шкірних крововиливів на передній та задній поверхні лівої вушної раковини з розповсюдженням на завушну ділянку, у лобній ділянці зліва; садна на тлі крововиливу - на верхній губі.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5. «Правил визначення судово-медичного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного спричинення легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 01 серпня 2024 року приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , перебував за адресою: м. Дніпро, вул. Львівська, поряд із буд.59, де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ним та його сусідом ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Далі, ОСОБА_8 знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, переслідуючи прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи на відстані близько одного метру, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 та цілеспрямовано наніс один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, після чого, не зупиняючись на досягнутому, наніс один удар лівою рукою в область вушної раковини та скроні справа. Внаслідок останнього удару потерпілий впав на землю, а ОСОБА_8 , перебуваючи напівсидячи, продовжуючи своє протиправне діяння, наніс потерпілому не менше двох ударів в область тулубу з правого боку.

Внаслідок спричинених ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз та експертиз потерпілих, обвинувачених та інших осіб КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» за № 2385е від 08.08.2024 року, у потерпілого ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: дві забійні рани слизової правої щоки з крововиливом та набряком м`яких тканин; чотири синці лівої вушної раковини, нижнього повіка справа та грудної клітки справа.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). На підставі: п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Дії ОСОБА_8 у цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілого, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, прийшла до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор фактично не оспорює законність та справедливість за видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання за вказані злочини, а також за їх сукупністю за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки просить ухвалити у цій частині аналогічне рішення, натомість обгрунтування апеляційних вимог зводиться до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Доводи прокурора у цій частині колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження у межах апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» що Вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не дотримався, в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КК України не призначив остаточне покарання шляхом повного або часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутого покарання за попереднім вироком.

Як було встановлено під час апеляційного перегляду, інкриміновані за оскаржуваним вироком кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив 01.08.2024 року та 28.08.2024 року, тобто після ухвалення щодо нього вироку Ленінського районного суду від 23.11.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин суду першої інстанції належало призначити ОСОБА_8 покарання за нові кримінальні правопорушення та за їх сукупністю, після чого відповідно до вимог ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати повністю або частково невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду від 23.11.2023 року, оскільки за правилами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Натомість суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за даним вироком, помилково зазначив про самостійне виконання покарання, призначеного останньому за вироком Ленінського районного суду від 23.11.2023 року, що не може вважатися належним виконанням вимог ст. 71 КК України та у розумінні ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а допущене судом першої інстанції порушення підлягає усуненню у межах повноважень апеляційного суду шляхом скасування оскаржуваного вироку в частині призначення покарання та ухвалення у цій частині нового вироку відповідно до апеляційних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_8 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2023 року, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, вказані покарання виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4