1-кп/205/32/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районий суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000352 від 21 червня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Підгороднє Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , у невстановлений час та місці, маючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту, незаконно придбав два полімерні пакети з порошкоподібною речовиною, а саме психотропною речовиною «РVР», які поклав в пакет з тістечками «Еклер», який перевіз на територію ДУ «ДВК (№ 89)».

В подальшому, 20 червня 2024 року близько о 18 годинні 45 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи на території ДУ «ДВК (№89)», був зупинений працівником оперативного відділу колонії, в ході розмови з яким ОСОБА_3 повідомив, що має при собі заборонену в цивільному обігу психотропну речовину. 20 червня 2024 року в період часу з 19 годин 20 хвилин по 19 годину 23 хвилини під час проведення огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на території ДУ «ДВК (№ 89)», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А, в присутності двох понятих, у ОСОБА_3 вилучено полімерний фрагмент в якому знаходилось два полімерних пакета з білою речовиною масами 0,3742 г., 0,5319 г. яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «РVР»., маса якої становить відповідно 0,2768 г. та 0,3855 г., яку ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав, перевіз, для особистого вживання без мети збуту.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 ч.1 КК України, оскільки він незаконно придбав, зберігав та перевіз психотропні речовини без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_3 у невстановлений час та місці, маючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини для подальшої її передачі у місця позбавлення волі - ДУ «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» (далі - ДУ «ДВК (№ 89)»), яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А, незаконно придбав психотропну речовину «РVР», яка знаходилась в сліп-пакеті.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 у невстановлений час та місці, помістив вищевказаний сліп-пакет в середину пачки вермішелі швидкого приготування «Мівіна», приховавши за допомогою клею місце розрізу. Після чого помістив макаронний виріб «Мівіна» із вмістом до поліетиленового пакету з іншими продуктами харчування. Таким чином, ОСОБА_3 під видом продуктів харчування приховав психотропну речовину для передачі через кімнату приймання передач ДУ «ДВК (№ 89)» з метою збуту засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію колонії.

Продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний умисел, 24 червня 2024 року о 13 годині 04 хвилин ОСОБА_3 прийшов до відділення Нової Пошти № 1, (Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівка, вул. Центральна 44А), де о 13 годинні 19 хвилин сформував посилку за № 0925 з особистими речами, предметами гігієни та продуктами харчування серед яких були макаронні вироби «Мівіна», що містили в собі сліп-пакет з психотропною речовиною «РVР» та направив вказану посилку до засудженого ОСОБА_6 у місце позбавлення волі ДУ «ДВК (№ 89)»

25 червня 2024 року о 15 годинні 30 хвилин, працівниками колонії при отриманні вказаної посилки та перед її передачею засудженому ОСОБА_6 проведено огляд її вмісту, та продуктах харчування, а саме в макаронних виробах «Мівіна» виявлено сліп-пакет з психотропною речовиною «РVР».

25 червня 2024 року в період часу з 16 годин 50 хвилин по 17 годин 00 хвилин під час проведення огляду місця події в кімнаті прийому передач ДУ «ДВК (№ 89)», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А, працівниками поліції в присутності двох понятих чоловічої статті, вилучено сліп-пакет з речовиною масою 0,3222 г., яка в своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «РVР». Маса «РVР» в сухому остатку становить 0,2335 г.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 ч.1 КК України, незаконно придбав, зберігав з метою збуту та передав у місця позбавлення волі, психотропну речовину, тоб то вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 спочатку свою провину не визнав повністю, в подальшому змінив покази та свою провину частково. Пояснив, що він у зв`язку з травмою спини, та сильним болем, купував собі психотропну речовину, яку вживав в маленьких дозах.

20 червня 2024 року він збирався відвідати свого брата ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ ДВК № 89. Заїхавши на ринок, він купив необхідні для брата речі, та продукти харчування, які склав в пакет. Оскільки було вже після обідній час, на ринку він купив для себе тістечка «Еклери», які поклав в поліетиленовий пакет, який в свою чергу поклав зверху в пакет в якому знаходилися речі для брата, оскільки так зручніше було його тримати. Також неподалік від ринку, він придбав для себе психотропну речовину, яка знаходилася в сліп пакетах. Поклавши сліп пакети в пакунок з тістечкам «Еклер» він поїхав до свого брата. Оскільки було жарко, крем та шоколад зверху тістечок розтаяв, та сліп пакети з психотропною речовиною, забруднилися в шоколад. До колонії він добирався громадським транспортом а тому доїхав вже ввечері, розуміючи що навряд чи зможе передати передачу для свого брата. Перебуваючи на території біля адміністративної будівлі, до нього підійшов співробітник колонії, та на його запитання чи є в нього заборонені речі, він повідомив, що має психотропну речовину, яку він тримає при собі для особистого вживання. Були викликані співробітники поліції, і він добровільно видав їм два сліп пакети з психотропною речовиною. Оскільки було жарко, то зазначені сліп пакети з психотропною речовиною були замазані шоколадом з тістечок.

На запитання суду, навіщо ОСОБА_3 поклав сліп пакети з психотропною речовиною в пакунок з тістечками які в свою чергу поклав в пакет з речами для брата, пояснив, що для зручності, оскільки хвилювався, що він може їх загубити, або з карману їх можуть вкрасти. Наполягав, що під час його зупинки співробітниками колонії біля адміністративної будівлі колонії, він одразу повідомив, що має при собі психотропну речовину, яку придбав для особистого вживання.

Щодо другого епізоду обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 25 червня 2024 року, він, збираючи посилку для відправки в колонію для свого брата, докупив продуктів харчування серед яких була вермішель «Мівіна». На передодні, він, для особистого вживання придбав у невідомого чоловіка сліп-пакет з «РVР» та приніс його до дому. Сліп пакет з психотропною речовиною він заховав в пакет з «Мівіною», щоб його не знайшов його неповнолітній син, з яким він разом проживає. Збираючи на кухні посилку для брата, він окрім пакетів «Мівіни» що купив для відправки в колонію для свого брата, випадково поклав і пакет з «Мівіною» в якому знаходився сліп- пакет з «РVР». Запевняє що в нього не було умислу на збут психотропної речовини, просто сталося непорозуміння. Пояснив, що після того, як відправив посилку, та зрозумів що відправив психотропний засіб, не намагався відкликати посилку через мобільний додаток, або будь яким іншим чином. Просить суд перекваліфікувати його дії на ст. 309 КК України, оскільки в нього не було умислу на збут наркотичних засобів. У разі якщо суд прийде до переконання що в його діях вбачається склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, просить суд застосувати до нього ст. 69 КК України, призначити покарання нижче нижчої межі, та призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі, оскільки в нього на утриманні знаходиться неповнолітній син, якого він виховує самостійно. Перед останнім словом подав до суду письмове клопотання в якому розкаюється у вчиненому та просить під час призначення покарання застосувати ст. 69 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 20 червня 2024 року він перебуваючи на службі в ДВ № 89, на території колонії побачив невідомого чоловіка, який представився як ОСОБА_3 . Вказаний чоловік дуже нервував що було видно по його поведінці. Пояснив що прийшов до свого брата ОСОБА_6 який відбуває покарання, та приніс йому передачу. На питання чи є в нього щось заборонене, повідомив, що має при собі психотропні засоби, які знаходяться в тістечках, у зв`язку з чим було викликано співробітників СОГ. У ОСОБА_3 був один пакет в якому лежали продукти харчування та пакет з тістечками, в якому знаходилися сліп пакети з речовиною білого кольору.

Допитаний повторно свідок ОСОБА_7 пояснив, що він зупинив ОСОБА_3 у вечірній час на території колонії, біля адміністративної будівлі. Передачі приймають в іншому місці, до якого ОСОБА_3 не дійшов. В руках у ОСОБА_3 був пакет з речами в якому зверху лежав поліетиленовий пакет «Майка», в якому знаходилися тістечка «Еклери». Оскільки було жарко, то шоколад на тістечках розтікся. Пам`ятає, що наркотичні засоби були у згортках, які були всі обмазані в шоколад. Скоріш за все згортки з психотропною речовиною були в пакеті з тістечками, а не всередині тістечок. Але впевнено сказати не може. Під час зупинки ОСОБА_3 , останній наполягав що психотропні засоби він купив для особистого вживання. З території на якій було зупинено ОСОБА_3 не можливо перекинути психотропні речовини на територію де утримуються засуджені, а посилку можливо передати тільки через віконце для передач, яке розташовано поодаль від місця зупинки. При цьому всі посилки, які передаються засудженим, ретельно перевіряються співробітниками колонії. Також пояснив, що ОСОБА_8 було зупинено у вечірній час, а тому передачу для засудженого скоріш за все вже би не прийняли.

Свідок ОСОБА_9 , пояснив, що на території ДВ № 89 він працює черговим лікарем фтізіатром. 20 червня 2024 року, це була субота, він знаходився на чергуванні, коли його запросили співробітники поліції бути понятим. Співробітниками поліції, під час огляду у чоловіка, який представився як ОСОБА_3 було виявлено та вилучено згорток скручений в трубочку, який знаходився в пакеті з тістечками «Еклер», та був забруднений шоколадом. Як пояснював ОСОБА_3 то ці психотропні речовини він придбав для себе.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є співробітником колії ДВ № 89. Після обіду 25 червня 2024 року, під час чергування, він перевіряв посилки, які надійшли для засуджених на наявність в них заборонених предметів. Під час перевірки посилки, яка надійшла на ім`я засудженого ОСОБА_6 від ОСОБА_3 в пакеті з «Мівіною» було виявлено сліп пакет з речовиною білого кольору, як потім стало відомо - психотропною речовиною. Вермішель «Мівіна» була запакована як звичайна пачка. Тільки розірвав упаковку було виявлено що в «Мівіні» знаходиться сліп пакет з речовиною білого кольору. Про виявлену речовину було повідомлено начальство та викликано СОГ.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що вони працюють лікарями на території ДВ № 89. Під час перевірки посилок, що надійшли для засуджених, співробітниками колонії було виявлено психотропну речовину, у зв`язку з чим викликано СОГ. Посилка надійшла на ім`я засудженого ОСОБА_6 . В той же день, 25 червня 2024 року їх було запрошено як понятих під час вилучення психотропної речовини співробітниками поліції. Сліп пакет з психотропною речовиною знаходився в середині пачки вермішелі «Мівіна», яка лежала в поліетиленовому пакунку, який знаходився серед інших речей що знаходилися в посилці. Сліп пакет з речовиною білого кольору було вилучено співробітниками поліції та запаковано в сейф пакунок.

В порядку ст. 96 КПК України були досліджені письмові докази надані стороною обвинувачення.

За матеріалами правоохоронних органів, 21 червня 2024 року, у зв`язку з виявленням на території ДВК №89 у ОСОБА_3 наркотичних засобів були внесені відомості до ЄРДР за № 0000352 . Правова кваліфікація дій визначена за ст. 309 ч. 1 КК України.

Постановою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_13 від 11 липня 2024 року, правову кваліфікацію кримінального правопорушення було змінено зі ст. 309 ч.1 КК України на ст. 307 ч.1 КК України.

За матеріалами правоохоронних органів, 25 червня 2024 року, у зв`язку з виявленням на території ДВК №89 посилки № 0925, яка надійшла від ОСОБА_3 до ув`язненого ОСОБА_6 в пачці «Мівіна» пакету з білою кристалічною речовиною, були внесені відомості до ЄРДР за № 0000891 . Правова кваліфікація дій визначена за ст. 307 ч.2 КК України.

Постановою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_14 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 26 липня 2024 року, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за № 0000352, 0000891 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України об`єднані в одне провадження № 0000352.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області від 6 серпня 2024 року правова кваліфікація кримінального провадження № 0000352 від 21 червня 2024 року змінена з ч.1 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 307 КК України.

Під час проведення огляду місця події а саме ділянки місцевості що розташована на територій ДУ «ДВК» № 89 по вулиці Д. Галицького, 1а в місті Дніпро виявлено чоловіка, який представився як ОСОБА_3 та який повідомив, що має при собі пакунок, в якому знаходяться тістечка «Еклери» в яких запаковано наркотичну речовину скручену в трубочку білого кольору, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 20 червня 2024 року та на ДВД диску. Вилучені під час огляду згорток білого кольору з порошкоподібною речовиною визнано речовим доказом. Огляд проводився 20 червня 2025 року з 19-20 години по 19-23 годину.

Згідно висновку експертизи № СЕ-19/104-24/25957 НЗПРАП від 25 червня 2024 року, надані на експертизу 24 червня 2024 року порошкоподібні речовини білого кольору масами 0,3742, 0,5319 грам містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «РVР». ( 1-феніл-2піролідин-1-іл-пентал-1-он) маса якої становить відповідно 0,2768г., 0,3855 грам.

Під час огляду місця події а саме приміщення отримання посилок ДУ «ДВК-89», виявлено картонну коробку доставлену «Новою поштою» ТНТ 0925 від ОСОБА_3 на адресу засудженого ОСОБА_6 . В посилці виявлено поліетиленовий пакунок жовтого кольору в якому знаходяться макаронні вироби «Мівіна» в якій виявлено сліп -пакет з речовиною білого кольору схожу на наркотичну, що було зафіксовано в протоколі огляду місця події від 25 червня 2024 року з фототаблицею. Під час проведення огляду було виявлено слід пальця руки, який відкопійовано на 1л/с розмірами 37х38 мм, який поміщено в паперовий конверт. Виявлена речовина в подальшому визнана речовим доказом.

Згідно висновку експертизи № СЕ-19/104-24/26227 НЗПРАП від 27 червня 2024 року, надані на експертизу 26 червня 2024 року порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,3222 грам містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «РVР». ( 1-феніл-2піролідин-1-іл-пентал-1-он) маса якої становить 0,2335 грам.

Як вбачається з відео з камер відеоспостереження встановлених в приміщенні відділення № 1 « Нова пошта» розташованого по вулиці Центральній, 44 а, в смт. Обухівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 24 червня 2024 року о 13-04 годині чоловік одягнутий в чорну футболку, сірі штани, темні кросівки, білу кепку, через плече червона сумка середнього розміру та з переду чорна сумка. Біля стойки оператора чоловік дістає з червоної сумки пакунок в чорному пакеті. Потім відходить до пакувального столику, залишає свої речі в тому числі пакунок в чорному пакеті на цьому столі та виходить з приміщення. Під час відсутності чоловіка в приміщенні відділення, ніхто до пакувального столика не підходить. 24 червня 2024 року о 13-13 годині, чоловік повертається до приміщення відділення та підходить до пакувального столику на якому залишив картонну коробку запаковану в чорний пакет. З картонної коробки дістає декілька пакетів білого та жовтого кольору. В пакунок білого кольору складає пачки цигарок , знов все запаковує в картонну коробку та відносить її на стіл оператора пошти. О 13-19 годині оператор пошти забирає картонну коробку та переносе її до іншої кімнати з іншими посилками. О 13-24 годині чоловік виходить з приміщення відділення Нової пошти. Всі зазначені події описані в протоколі про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозаписів від 13 липня 2024 року, та зафіксовані на ДВД Диску. Відеозапис було переглянуто під час судового засідання в присутності сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що на переглянутому відео він впізнає себе.

Під час перегляду відео з камер відеоспостереження встановлених в приміщенні ДУ «Державна виправна колонія №89», встановлено що 25 червня 2024 року о 15-22 годині, відбувається перевірка посилки яка надійшла до засудженого ОСОБА_6 від ОСОБА_3 . Під час перевірки вмісту посилки, співробітник різко припиняє свої дії, кличе старшого, та просить все зафіксувати на камеру. Далі, 25 червня 2024 року о 15-30 годині, працівник колонії озвучує, що в посилці, в пакунку з «Мівіною», було виявлено сліп пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Огляд посилки припиняється. Всі події зафіксовано в протоколі огляду відео від 13 липня 2024 року з фототаблицею.

Згідно висновку судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-24/29044-Д, від 22 липня 2024 року, слід папілярного візерунку розміром 27х18 мм вилучений в ході огляду місця події 25 червня 2024 року на території ДУ «Державна виправна колонія №89» придатний для ідентифікації особи.

Згідно висновку дактилоскопичної експертизи № СЕ-19/104-24/29646-Д від 25 липня 2024 року, слід папілярного візерунку розміром 27х18 мм, вилучений в ході огляду місця події 25 червня 2024 року на території ДУ «Державна виправна колонія № 89» залишений особою дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених осіб впізнала особу під номером 1 ( ОСОБА_3 ) як чоловіка, який 24 червня 2024 року приблизно о 13-20 годині здійснив оформлення посилки у відділенні №1 Нової пошти в смт. Обухівка Дніпропетровської області, що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 липня 2024 року.

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2024 року, проведено обшук в рамках кримінального провадження № 0000352, під час якого, 12 серпня 2024 року за місцем проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті, виявлено 5 сліп пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що зафіксовано в протоколі обушку від 12 серпня 2024 року

Постановою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_16 від 12 серпня 2024 року, з матеріалів досудового розслідування №0000352, виділені оригінали процесуальних документів до матеріалів досудового розслідування № 0000446 від 12 серпня 2024 року, з приводу виявлення сліп пакетів з речовиною рослинного походження.

12 серпня 2024 року у підозрюваного ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 відібрано букальні епітелії для проведення судово-медичної експертизи, що зафіксовано в протоколі отримання зразків для експертизи від 12 серпня 2024 року, та складено реєстраційну картку відбору .

Зауважень щодо достовірності та допустимості наданих суду доказів з боку учасників судового розгляду висунуто не було.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 не визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, мотивувавши своє невизнання відсутністю умислу на збут психотропних речовин. ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 вважають що в діях обвинуваченого за двома епізодами наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.309 КК України. Просять суд перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.2 ст. 307 КК України на ч.1, 2 ст. 309 КК України відповідно, оскільки стороною обвинувачення не доведено умислу ОСОБА_3 на збут психотропної речовини, як за епізодом від 20 червня 2024 року так і за епізодом від 24 червня 2024 року.

Суд розглядаючи зазначену позицію обвинуваченого приходить до наступного.

На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.

Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.

Так, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом» перед застосовуванням якого Суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких, рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яка передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Однак, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Із статтi 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.

Надані суду та перелічені вище докази належні, оскільки підтверджують обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, а отже підлягають оцінці в своїй сукупності та взаємозв`язку.

Як вбачається з обвинувального акту органом досудового розслідування, дії ОСОБА_3 за епізодами від 20 червня 2024 року та 24 червня 2024 року кваліфіковано за ст. 307 ч.2 КК України.

Диспозицією ст. 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Визначальним при цьому є саме спрямованість умислу винного на наявність мети збуту, яка є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цих злочинів.

Під незаконним збутом розуміються будь-які способи оплатного чи безоплатного розповсюдження наркотичних засобів або психотропних речовин серед невизначеного кола осіб (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позичання, пригощання цигарками, які містять наркотик, тощо). Незаконний збут передбачає відчуження цих засобів чи речовин іншій особі, яка може розпоряджатися ними (або їх частиною) як своїм майном.

Натомість, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 309 КК України, характеризується виною у формі прямого умислу: особа усвідомлює суспільно небезпечний характер вчинюваних нею діянь, відповідальність за які передбачено вищевказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність, і бажає їх вчинити, не маючи на меті збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Вказівка у статті на вчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах. Якраз у наявності чи відсутності такої мети і полягає відмінність між складами злочинів, передбачених статтями 307 та 309 КК України.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи при здійсненні нею такого придбання та зберігання.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість із особою, що придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 за епізодом від 20 червня 2024 року, в судовому засіданні заперечив умисел на збут та надав логічні, послідовні і незмінні показання протягом всього судового розгляду.

Його версію щодо подій від 20 червня 2024 року підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які є співробітниками колонії, свідок ОСОБА_7 , зупинив ОСОБА_3 а свідок ОСОБА_9 був понятим під час вилучення психотропної речовини у ОСОБА_3 . Обидва свідка наполягають, що ОСОБА_3 під час його зупинки, та огляду місця події пояснював, що психотропну речовину він придбав та зберігав саме для особистого вживання. При цьому обидва свідка пояснюють, що згортки з психотропною речовиною лежали в пакеті з тістечками «Еклер», у зв`язку з чим були обмазані шоколадом. Жоден зі свідків не зазначив, що згортки з психотропною речовиною було поміщено всередині тістечок і таким чином заховано. Також свідок ОСОБА_7 який є співробітником колонії і добре розуміється на розташуванні будівель колонії, впевнено зазначив, що з того місця, де було зупинено ОСОБА_3 не можливо передати, перекинути або якимось чином збути психотропні засоби, а токож пояснив, що ОСОБА_3 було зупинено в вечірній час і до віконця де приймають передачі він не дійшов.

Таким чином показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є узгодженими і співставляються з показаннями обвинуваченого, а також не спростовані жодним іншим доказом, що дозволяє прийти до висновку, що покази обвинуваченого не є очевидно неправдивими.

Так свідок ОСОБА_7 пояснював, що у ОСОБА_17 в руках був пакет, в якому зверху в поліетиленовому пакеті «Майка» знаходилися тістечка «Еклери». Передача продуктів харчування та речей для засуджених відбувається під суворим контролем співробітників колонії.

Відповідно до розділу ІІ ст. 2 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» Затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 та Зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 р.за № 1010/32462, засуджені мають право одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі у порядку, встановленому пунктами 1-3 розділу ХІІ, пунктом 2 розділу ХІІІ цих Правил.

Згідно Переліку продуктів харчування, виробів і речовин, засуджені можуть отримувати в посилках (передачах): Продукти харчування фабричного (заводського) виготовлення не в скляній або металевій тарі з діючим терміном реалізації, які можуть зберігатися за кімнатної температури.

Тістечка «Еклер» не відносяться до дозволеного переліку, що навидь гіпотетично робить неможливим передачу тістечок з психотропною речовиною на територію виправного закладу.

Маса психотропної речовини обіг якої заборонено - «РVР», в розмірі 0,2768 г. та 0,3855 г., не свідчить про такий розмір, який можна сприймати як значний розмір, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні.

Спосіб пакування ( в пакеті з тістечками, але не всередині тістечок) , місце виявлення ( на території біля адміністративної будівлі) , обставини виявлення та час виявлення (після робочого часу), а також об`єктивна не можливість здійснити передачу або перекид вказаних психотропних речовин, на територію колонії, не свідчать про беззаперечне доведення умислу на збут психотропної речовини.

Натомість стороною обвинувачення, крім посилання на присутність обвинуваченого на території колонії біля адміністративної будівлі, та знаходження психотропної речовини в пакеті з тістечками не надано доказів умислу на збут, адже жодних даних про наявність домовленості обвинуваченого з ким би то не було про збут психотропних речовин немає, сама поведінка обвинуваченого, його первинні пояснення про наявність психотропної речовини для особистого вживання, не свідчила про такий умисел.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Згідно зі ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора, які як сторона обвинувачення, здійснюють збирання доказів, у тому числі і шляхом проведення слідчих дій (ч.2 ст.93 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у п.60 Рішення у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, Європейський суд в черговий раз звертає увагу на те, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, вимоги норм ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконних шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, тому суд приходить до переконливого висновку про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту наркотичного засобу.

За ч. 3 ст. 373 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зважаючи на викладені положення кримінально процесуального закону, суд вважає необхідним вийти за межі висунутого прокурором обвинуваченому ОСОБА_3 обвинувачення за епізодом від 20 червня 2024 року за ст. 307 ч. 2 КК України, змінивши правову кваліфікацію його дій, оскільки це покращує становище обвинуваченого, в діях якого мається склад іншого кримінального правопорушення, який передбачений ст. 309 ч. 1 КК України.

Таким чином аналізуючи та оцінюючи докази надані сторонами кримінального провадження, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що 20 червня 2024 року, подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_3 за епізодом від 20 червня 2024 року, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 309 КК України, оскільки він незаконно придбав, зберігав, перевіз психотропні речовини без мети збуту.

Розглядаючи питання щодо не визнання обвинуваченим умислу на збут психотропної речовини, за епізодом від 24 червня 2024 року, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та передачі психотропних речовин у місця позбавлення волі.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, є суспільні відносини, що склались у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Об`єктивна сторона вказаного злочину може виявлятись, зокрема, в таких діях, як незаконне придбання, зберіганні, передача наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Як зазначено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», незаконним придбанням наркотичних засобів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів у володінні винної особи. Під незаконним збутом наркотичних засобів потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч закону (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 4). Незаконне пересилання наркотичних засобів - це незаконне переміщення їх у просторі шляхом відправлення поштою, багажем, посильним або в інший спосіб з одного місця в інше в межах території України (при цьому злочин вважається закінченим з моменту оформлення і відправлення посилки, багажу, листа, бандеролі з цими засобами або речовинами незалежно від того, отримав їх адресат чи ні).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, характеризується прямим умислом. Крім того, вчинення незаконного придбання, зберігання, пересилання психотропних речовин повинно здійснюватися з метою збуту. Відтак, наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину.

Як було встановлено в судовому засіданні, під час перевірки співробітниками колонії посилки направленої засудженому ОСОБА_6 його братом ОСОБА_3 за допомогою служби доставки «Нова пошта», було виявлено в пакеті з «Мівіною» пакунок з психотропною речовиною. Зазначений пакунок було покладено в пакет «Мівіни» та заклеєно таким чином, що на перший погляд пакування «Мівіни» здавалося не пошкодженим. Пакунок з психотропною речовиною виявити стало можливим лише при розірванні пачки, що свідчить про навмисне приховування.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так за поясненнями обвинуваченого, він приніс придбаний сліп пакет з психотропною речовиною за місцем свого проживання, та сховав його в пакунок з вермішеллю «Мівіна», упаковку якої в подальшому заклеїв, та залишив на кухонному столі, поряд з іншими пачками «Мівіни». Свої дії обґрунтовував бажанням сховати психотропний засіб від свого неповнолітнього сина. Але за поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_3 , сина в ці дні не було вдома, він на декілька днів поїхав до своєї тітки.

Розуміючи, що в одному з пакунків з вермішеллю «Мівіна», який майже ні чим не відрізняється від інших, та які всі разом лежать на столі, знаходиться сліп пакет з психотропною речовиною, він кладе цю пачку поряд з іншими пачками та нібито випадково складує в посилку для свого брата ОСОБА_6 , яку відправляє «Новою поштою». Також він, ввечері того ж дня а саме 24 червня 2024 року, виявив відсутність психотропної речовини вдома, не вчинив жодної дії щодо повернення посилки відправленої ним в колонію. Таким чином дії ОСОБА_3 не мають логічних обґрунтувань.

Враховуючи вищенаведене на думку суду, пакування психотропної речовини, її приховування, та спосіб передачі ( відправлення разом з продуктами харчування), а також відсутність спроб щодо повернення посилки, свідчить про умисел ОСОБА_3 на збут та передачу у місця позбавлення волі.

А невизнання обвинуваченим своєї провини та зміну показів під час судового розгляду, суд розцінює як спробу обвинуваченого уникнути призначення покарання за вчинені ним дії.

Оскільки суд дійшов висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом від 20 червня 2024 року за ст. 309 ч.1 КК України, то під час кваліфікації дій ОСОБА_3 за епізодом від 24 червня 2024 року суд вважає за необхідне зазначити таку кваліфікуючу ознаку як вчинення особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, що не отягчає становище обвинуваченого відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України.

Таким чином суд вважає, що провина ОСОБА_3 за епізодом від 24 червня 2024 року доведена повністю, його дії кваліфіковані вірно за ст. 307 ч.2 КК України, оскільки він будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 ч.1 КК України, незаконне придбав, зберігав з метою збуту та передав психотропну речовину у місця позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст..ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуальну-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступень суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким, конкретні обставини справи, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в диспансерах та лікарнях міста не перебуває, самостійно виховує неповнолітнього сина: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування під час призначення покарання ст. 69 КК України, та призначення покарання не пов`язаного з його реальним відбуттям.

Суд розглядаючи клопотання обвинуваченого та його захисника прийшов до наступного.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких злочинів, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина, а також той факт, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак формальне визнання обвинуваченим своєї провини на завершальні стадії судового процесу, не свідчить про його щире каяття у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті кримінального закону а за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті кримінального закону з конфіскацією всього майна що належить обвинуваченому на праві власності.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним.

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту що до можливості для застосування відносно ОСОБА_3 ст. ст. 69, 75, 76 КК України, оскільки на думку суду, враховуючи обставини справи, Підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої у санкції статті, в судовому засіданні не встановлено, так як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Також на думку суду підстав для застосування ст. 75, 76 КК України не має, оскільки наведені вище обставини свідчать про не можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд на підставі ст.70 ч.1 КК України застосовує принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання за ст. 307 ч.2 КК України у вигляді конфіскації майна, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведені обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткове покарання за ч. 2 ст. 307 КК у виді конфіскації майна, що належить йому на праві особистої власності.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

12 серпня 2024 року ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2024 року відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 5 червня 2025 року відносно ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 3 серпня 2025 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, у строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з 12 серпня 2024 року, по день винесення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів, слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.ст.124-126 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави витрати на проведення судово-хімічних, дактилоскопічних експертиз № СЕ-19/104-24/25957-НЗПРАП від 25 червня 2024 року, СЕ -19/104-24/26227 НЗПРАП від 27 червня 2024 року, СЕ-19/104-24/29044-Д від 22 липня 2024 року, СЕ-19/104-24/29646-Д від 25 липня 2024 року в загальному розмірі 9087,36 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 309 ч.1, ст. 307 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст. 309 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ст. 307 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві особистої власності.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 ( шість) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк покарання рахувати з 9 червня 2025 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 серпня 2024 року по 8 червня 2025 року включно, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судово-хімічних, дактилоскопічних експертиз № СЕ-19/104-24/25957-НЗПРАП від 25 червня 2024 року, СЕ -19/104-24/26227 НЗПРАП від 27 червня 2024 року, СЕ-19/104-24/29044-Д від 22 липня 2024 року, СЕ-19/104-24/29646-Д від 25 липня 2024 року в загальному розмірі 9087,36 гривень.

Речові докази:

- 1 пакет з об`єктом дослідження за висновком експерта СЕ-19/104-24/25957-НЗПРАП від 25 червня 2024 року з PVP масою 0,2768, 0,3855, що згідно квитанції № 1125 зберігається в камері схову ВП № 3 ДРУП ГУ НП В Дніпропетровській області ( ВП № 1 ДРУП № 1 ГУ НП в Дніпропетровській області) знищити .

- сліди пальців рук , вилучені в ході огляду місця події приміщення ДУ «ДВК №89», слід пальця руки який відкопійовано на 1 л/с розміром 37х38 мм, який поміщено та опечатано в паперовий конверт ТТН № 0925 що оформлена в відділенні «Нової пошти № 1», змив потожирової речовини на марлевий тампон, дактилокарта заповнена на ім`я ОСОБА_3 які запаковано до паперового конверту , що зберігаються в матеріалах справи залишити зберігати в матеріалах справи.

- 1 пакет з об`єктом дослідження за висновком експерта СЕ -19/104-24/26227 НЗПРАП від 27 червня 2024 року з білою кристалічною речовиною PVP, що згідно квитанції № 1127 зберігається в камері схову ВП № 3 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ( ВП № 1 ДРУП № 1 ГУ НП в Дніпропетровській області) знищити

-CD-R диск без маркування з написом «Нова пошта» відділення 1, смт. Обухівка, що зберігається в матеріалах справи залишити зберігати в матеріалах справи.

-DVD -R диск без маркування з написом ДУ « Виправна колонія № 89», що зберігається в матеріалах справи залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженому що тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1