Справа № 750/1023/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/209/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СВ УСБУ в Чернігівській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000068 від 22 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого директором ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ ЛЮКС», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього строком до 09 червня 2025 року у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України відповідних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним вказаного злочину, разом з тим, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні недоведена неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобігання доведеним ризикам і на теперішньому етапі досудового розслідування буде достатнім застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, оцінивши сукупність всіх обставин та доказів, які підлягають дослідженню в судовому засіданні, неправильно прийшов до висновку про необхідність і достатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 неможливе при застосуванні відносно нього запобіжних заходів, які не пов`язані із його ізоляцією від оточуючих, тим більше у результаті застосування відносно нього слідчим суддею найменш обтяжливого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. На переконання прокурора, в результаті обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, останній має реальну можливість залишати місце свого проживання, вільно пересуватися та спілкуватися без обмежень з будь-якими особами, а тому є реальний ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають вагоме значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення. Крім того, підозрюваний має реальну можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у першу чергу на працівників ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ ЛЮКС», директором якого він являється. Вказує, що слідчий суддя, серед обов`язків, покладених на ОСОБА_8 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не визначив такого обов`язку, як утримуватися від спілкування із особами, визначеними слідчим суддею, що фактично унеможливлює забезпечення належної його процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , відносно необхідності залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до положень ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 від 22 жовтня 2024 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

09 квітня 2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі, наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Доводи прокурора про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтуються на змісті судового рішення.

Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови в задоволенні клопотання слідчого і обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, які суд оцінює у сукупності з іншими даними кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та не знаходить обґрунтованими доводи прокурора щодо необхідності обрання відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слід вказати, що підозрюваний дотримується покладених на нього, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею обов`язків, свідчень про їх порушення суду надано не було, як і не встановлено будь-яких спроб уникнути ним кримінальної відповідальності, перешкодити встановленню істини у даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слід відзначити, що посилання прокурора на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_8 не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо безпідставності застосування слідчим суддею до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На переконання судової колегії, обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо безпідставності застосування слідчим суддею до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_8 є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4