Справа № 372/3661/23
Провадження 1-кс-1145/25
ухвала

Іменем України

05 вересня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представників володільця майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області про арешт майна у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , звернулася до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001806, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 21.01.2019 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольна академія Бенфіка Україна» (далі ТОВ «ФАБУ»), , за місцезнаходженням: місто Київ, вулиця Назарівська, 13-А.

Основним видом економічної діяльності ТОВ «ФАБУ» відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є освіта у сфері спорту та відпочинку.

Згідно наказу № 01/ОС від 18.01.2019 ОСОБА_8 призначено на посаду директора ТОВ «ФАБУ» з 23.01.2019.

Відповідно до Статуту ТОВ «ФАБУ» Директор є одноосібним виконавчим органом Товариства, якому належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства та Наглядової ради Товариства (у разі її утворення).

Директор:

- без довіреності представляє інтереси Товариства в органах державної влади, в суді, в господарському та третейському судах, в арбітражі, в органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, у т.ч. за кордоном;

- без довіреності вчиняє правочини та інші дії від імені Товариства;

- має право першого підпису фінансових документів, відкриття, використання та закриття рахунків Товариства в банківських установах у національній та іноземній валюті;

- здійснює керівництво та управління поточною діяльністю Товариства та відповідає за її результати;

- розробляє структуру та чисельність працівників (штатний розпис), розподіляє обов`язки між працівниками Товариства, затверджує посадові інструкції, правила внутрішнього трудового розпорядку та положення про підрозділи;

- розробляє, розглядає та затверджує документи та інші локальні акти, що регламентують діяльність Товариства (в межах компетенції);

- здійснює прийом та звільнення працівників Товариства, застосовує до них засоби заохочення та накладає на них стягнення відповідно до трудового законодавства України;

- видає обов`язкові для виконання всіма працівниками Товариства накази, вказівки та розпорядження як усні так і письмові;

- організовує належне ведення діловодства, а також оперативного, бухгалтерського, податкового обліку результатів діяльності Товариства відповідно до вимог законодавства України;

- здійснює інші дії, що випливають із статутних завдань Товариства в межах прав, що надані йому Загальними Зборами Учасників.

Частиною 3 ст. 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_8 відповідно до ч. 3 ст.18 КК України є службовою особою, яка займає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи службовою особою підприємства, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ФАБУ», порушила вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що спричинило загибель людини, за наступних обставин.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Частиною 4 статті 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 7 статті 153 Кодексу законів про працю України на роботодавця покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки.

Частиною 1 статті 160 Кодексу законів про працю України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:

- створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;

- забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;

- забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;

- розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;

- здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;

- вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до частин 1, 6 статті 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

Необхідність проведення працівником інструктажу, навчання та перевірку знань з питань охорони праці передбачено також пунктом 3.1 Розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.

Так, ОСОБА_8 , будучи службовою особою підприємства, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ФАБУ», в порушення вищевказаних вимог законодавства, не виконала покладені на неї обов`язки, які зобов`язана була виконувати, а саме допустила до виконання робіт працівника, особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, без укладання з ним жодних трудових договорів, без проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань охорони праці, а також не здійснила контроль за виконанням останнім робіт, що призвело до настання нещасного випадку.

Так, починаючи із 2017 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 без укладення трудового договору, влаштувала особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, на посаду тренера у спортивно-оздоровчому комплексі (надалі СОК) «Олімпік Вілледж», що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Ходосівка, вул. Олімпійська, 1, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ФАБУ».

За усною домовленістю ОСОБА_8 покладено на особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, обов`язки щодо розроблення графіку тренувань з футболу, визначення вікових груп, безпосереднє тренування дітей з футболу, а також організація дозвілля дітей, які перебували під його доглядом та, без проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці допущено його до роботи.

В подальшому, 03.08.2023 приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою, с. Ходосівка, Обухівського району, вул. Олімпійська, 1, за місцезнаходженням СОК «Олімпік Вілледж», особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, разом із сімома малолітніми дітьми, серед яких був ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відпочинку відправились на пляж із озером, дозвільні документи на які відсутні, де діти без належного догляду та контролю зі сторони особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, щодо часу перебування, а також збереження безпечної відстані від берега та глибини, знаходились у водоймі.

В подальшому, того ж дня, приблизно о 13 годині 50 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час перебування на пляжі СОК «Олімпік Вілледж», особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, залишив вищевказаних дітей без допомоги та нагляду, внаслідок чого малолітній ОСОБА_9 , який перебував у водоймі, під час купання, потрапив у стан,

в якому був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, що призвело до його смерті, яка настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи службовою особою підприємства та особою, яка зобов`язана дотримуватися вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог:

п. 6 частини 1 статті 24 Глави 111 Кодексу законів про працю України - в частині не укладення трудового договору з працівником;

ч. 4 статті 24 Глави 111 Кодексу законів про працю України - в частині допущення до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

ч. 7 статті 153 Глави XI Кодексу законів про працю України - в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці;

ч. 1 статті 160 Глави XI Кодексу законів про працю України - в частині не здійснення контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці;

ч. 1 статті 18 Розділу III Закону України «Про охорону праці» - в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці;

ч. 6 статті 18 Розділу III Закону України «Про охорону праці» - в частині допущення до роботи працівника, який не пройшов навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці;

п. 3.1 Розділу 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці - в частині не проведення працівнику інструктажу (навчання) з питань охорони праці,

не бажаючи та не передбачаючи можливості настання нещасного випадку, хоча повинна була і могла його передбачити, не виконала покладені на неї обов`язки, допустила до виконання робіт працівника, особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та скеровано до суду з обвинувальним актом, без укладання з ним жодних трудових договорів, без проведення інструктажів, навчань та перевірки знань з питань охорони праці, а також не здійснила контроль за виконанням останнім робіт, що призвело до загибелі малолітнього ОСОБА_9

01 вересня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.

В ході досудового розслідування потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порядку ст.ст. 61, 62, 127-129 КПК України заявлено позовну заяву про стягнення з підозрюваної ОСОБА_8 моральної шкоди на загальну суму 10 000 000 грн. на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в приватній власності ОСОБА_8 перебувають об`єкти нерухомості, зокрема:

1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0941, площею 2.2682 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224);

2) нежилий будинок, загальною площею 92.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

3) житлова квартира, загальною площею 59.3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109);

4) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0028, площею 0.1005 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

5) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0025, площею 0.0598 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

6) житловий будинок, загальною площею 315.4 кв.м., розташований за адресою: місто Київ, провулок Васильківський, будинок 14-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

7) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0005, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

8) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0006, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

9) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0004, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

10) житловий будинок, загальною площею 470.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

11) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0334, площею 0.04 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19);

12) земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0057, площею 0.1138 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

При цьому, можливість розпорядження даними об`єктами нерухомості може мати наслідками їх відчуження, що у випадку ухвалення судом рішення про задоволення цивільного позову в кримінальному провадженні на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та про їх реалізацію з метою відшкодування завданої моральної шкоди, спричинить негативні наслідки у вигляді недоотримання коштів позивачами при їх реалізації.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає на необхідне забезпечити арешт об`єктів нерухомого майна, належних підозрюваній ОСОБА_8 із забороною розпорядження ними.

На даний час, вказане нерухоме майно перебуває в постійному користуванні підозрюваної ОСОБА_8 та одноосібно належить їй на праві приватної власності.

для зміни власника, тобто укладення договору купівлі-продажу, або іншого договору, який може призвести до відчуження вказаного майна, а також внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідний незначний час, а тому наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза відчуження даних об`єктів іншим особам, що може призвести до затягування досудового розслідування, а тому розгляд даного клопотання слідчим суддею необхідно провести без участі власника майна ОСОБА_8 та її захисника, а також представників чи осіб, які можуть діяти від імені та за дорученням ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину потерпілим у кримінальному провадженні (цивільний позов) та запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрату, використання, пересування, передачу, відчуження вказаного майна, наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на нерухоме майно, а саме:

1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0941, площею 2.2682 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224);

2) нежилий будинок, загальною площею 92.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

3) житлова квартира, загальною площею 59.3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109);

4) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0028, площею 0.1005 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

5) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0025, площею 0.0598 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

6) житловий будинок, загальною площею 315.4 кв.м., розташований за адресою: місто Київ, провулок Васильківський, будинок 14-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

7) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0005, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

8) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0006, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

9) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0004, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

10) житловий будинок, загальною площею 470.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

11) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0334, площею 0.04 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19);

12) земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0057, площею 0.1138 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8),

Належних підозрюваній ОСОБА_8 на праві одноосібної приватної власності, із забороною підозрюваній ОСОБА_8 та будь-яким особам, які можуть діяти від імені та за дорученням ОСОБА_8 , розпорядженням вказаним нерухомим майном, та являються предметами забезпечення цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по кримінальному провадженню № 0001806 від 03.08.2023.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги клопотання підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти вимог клопотання в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість.

Також в судовому засідання захисницею ОСОБА_5 було подано письмові заперечення на клопотання слідчого про накладення арешту на майно в яких вона заперечила проти клопотання в повному обсязі, зазначила, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, що в свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Наголосила на тому, що в даному кримінальному провадженні майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не відповідає критеріям, визначним ст. 98 КПК України, не відповідає критеріям ст. ст. 96-2 КК України, не підлягає спеціальній конфіскації, відносно жодної юридичної особи, в тому числі й власника майна в даному кримінальному провадженні не здійснюється провадження за ст. ст. 150, 154. ч.2,3 ст. 159-1, ч.1 ст. 190. ст. 92. ч.1 ст. ст. 204, 2091, 210, ч. 1,2 ст.212, 212-1, ч.1 ст. 222, 229, 239-1-239-2, ч.2 ст. 244, ч.1 ст. ст. 248-249, ч.1, 2 ст. 300, ч.1 ст.ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст.ст. 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу. Окрім того, заявлений цивільний позов фактично встановлює подвійне стягнення тієї ж самої моральної шкоди, яка вже заявлена до відшкодування потерпілими у кримінальному провадженні, що виділене з кримінального провадження №0001806.

Вислухавши учасників розгляду, перевіривши та дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Слідчим відділом Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001806, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Обухівською окружною прокуратурою.

21.01.2019 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Футбольна академія Бенфіка Україна» (далі ТОВ «ФАБУ»), , за місцезнаходженням: місто Київ, вулиця Назарівська, 13-А.

Основним видом економічної діяльності ТОВ «ФАБУ» відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є освіта у сфері спорту та відпочинку.

Згідно наказу № 01/ОС від 18.01.2019 ОСОБА_8 призначено на посаду директора ТОВ «ФАБУ» з 23.01.2019.

Відповідно до Статуту ТОВ «ФАБУ» Директор є одноосібним виконавчим органом Товариства, якому належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства та Наглядової ради Товариства (у разі її утворення).

Частиною 3 ст. 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_8 відповідно до ч. 3 ст.18 КК України є службовою особою, яка займає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Досудовим розслідуванням ОСОБА_8 підозрюється в тому, що будучи службовою особою підприємства, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ФАБУ», порушила вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що спричинило загибель людини.

01 вересня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.

В ході досудового розслідування потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в порядку ст.ст. 61, 62, 127-129 КПК України заявлено позовну заяву про стягнення з підозрюваної ОСОБА_8 моральної шкоди на загальну суму 10 000 000 грн. на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в приватній власності ОСОБА_8 перебувають об`єкти нерухомості, зокрема: 1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0941, площею 2.2682 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224); 2) нежилий будинок, загальною площею 92.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); 3) житлова квартира, загальною площею 59.3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109); 4) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0028, площею 0.1005 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); 5) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0025, площею 0.0598 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); 6) житловий будинок, загальною площею 315.4 кв.м., розташований за адресою: місто Київ, провулок Васильківський, будинок 14-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); 7) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0005, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20); 8) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0006, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20); 9) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0004, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20); 10) житловий будинок, загальною площею 470.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); 11) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0334, площею 0.04 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19); 12) земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0057, площею 0.1138 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8).

При цьому, можливість розпорядження даними об`єктами нерухомості може мати наслідками їх відчуження, що у випадку ухвалення судом рішення про задоволення цивільного позову в кримінальному провадженні на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та про їх реалізацію з метою відшкодування завданої моральної шкоди, спричинить негативні наслідки у вигляді недоотримання коштів позивачами при їх реалізації

Таким чином, орган досудового розслідування вважає на необхідне забезпечити арешт об`єктів нерухомого майна, належних підозрюваній ОСОБА_8 із забороною розпорядження ними. Слід погодитись із такими доводами з огляду на правову оцінку досліджених під час розгляду клопотання доказів.

Так, вказане нерухоме майно перебуває в постійному користуванні підозрюваної ОСОБА_8 та одноосібно належить їй на праві приватної власності.

До підозрюваної пред`явлено цивільний позов на суму 10 млн. грн., тому вона також має процесуальний статус цивільного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення належного проведення судових експертиз, які перебувають на виконанні, збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти на нього арешт, оскільки без накладення арешту це зробити не можливо.

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину потерпілим у кримінальному провадженні (цивільний позов) та запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрату, використання, пересування, передачу, відчуження вказаного майна, наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на нерухоме майно належного ОСОБА_8 на праві одноосібної приватної власності.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Разом з тим вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки дані, викладені в матеріалах клопотання дають підстави для висновку щодо необхідності накладення арешту на майно належне ОСОБА_8 , проведення зазначених слідчих дій є необхідним, але відповідних доказів щодо підстав для задоволення клопотання слідчого в частині заборонити державним та приватним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів (посадовим особам Мін`юсту, державним та приватним нотаріусам) здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності та/або користування, зміни власників та користувачів, зміни форми власності та порядку користування на майно, слідчим не надано, оскільки сам факт накладення арешту на майно є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження з метою недопущення випадків відчуження арештованого майна. При цьому саме накладення арешту в силу чинного законодавство вже слугує достатньою підставою для перелічених заборон вчинення реєстраційних дій, оскільки є обтяженням щодо нерухомого майна, що підлягає внесенню до відповідних державних реєстрів. Відтак, для досягнення мети вжитих заходів забезпечення цього кримінального провадження забезпечення цивільного позову є пропорційним, достатнім і законним накладення арешту на нерухоме майно згідно вимоги № 1 клопотання. Враховуючи викладене у вказаній частині клопотання є необґрунтованим.

Доводи представників володільця майна підлягають відхиленню як необґрунтовані та такі, що не ґрунтуються на законі.

Так, посилання на пред`явлення у іншому кримінальному провадженні цивільного позову з аналогічними сторонами та аналогічними вимогами не знайшли об`єктивного підтвердження під час розгляду, оскільки сторони іншого позову є відмінними від цивільного позову у цьому кримінальному провадженні. Зокрема, у цьому кримінальному провадженні цивільний позов потерпілими пред`явлено до ОСОБА_12 як фізичної особи, чого у іншому кримінальному провадженні не мало місце. Відтак, саме у підозрюваної як цивільного відповідача можуть виникнути цивільно-правові зобов`язання перед цивільними позивачами у випадку задоволення позову, які можуть виконуватись за рахунок її особистого майна. Тому накладення арешту на її власне майно обумовлюється потребами забезпечення пред`явленого до неї цивільного позову саме у цьому кримінальному провадженні.

Доводи щодо відсутності обґрунтованих підозр, що перелічене у клопотанні майно може слугувати доказом вчинення злочину є безпідставними, оскільки арешт за цим клопотанням накладається з метою забезпечення цивільного позову, а з метою збереження речових доказів, а перелічене слідчим майно речовими доказами не визнавалось.

Доводи про достатність арешту лише частини майна з метою забезпечення позову слід визнати непереконливими і такими, що не ґрунтуються на поданих слідчому судді доказах. Так, подані представниками володільця майна роздруківки із назвою «Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості» не містять реквізитів офіційного документа, зокрема, підпису, печатки тощо, ніким не завірені, відтак не можуть покладатись в основу судового рішення. При цьому доводи клопотання, подані органом досудового розслідування докази щодо вартості переліченого у клопотанні майна є достатньо переконливими на цій стадії досудового розслідування, нічим об`єктивно не спростовані під час розгляду, тому з огляду на обґрунтовану необхідність вжиття заходів забезпечення позову є достатніми для висновку про співмірність вартості арештованого майна із ціною позову. Також слід зважити на передбачені у КПК України механізми зменшення ступеню втручання у права власника у випадку здобуття під час подальшого досудового розслідування більш повних і точних відомостей про дійсну вартість арештованого майна і об`єктивного підтвердження достатності меншої кількості об`єктів нерухомого майна для покриття всієї суми позовних вимог. Однак на цій стадії та з урахуванням саме поданих слідчому судді у межах цієї справи доказів доводи органу досудового розслідування відповідають закону на узгоджуються із наявними у судовій справі доказами. Натомість доводи представників володільця майна ґрунтуються на припущеннях та не узгоджуються із сукупністю належних і допустимих доказів.

Вважаю, що у межах цього кримінального провадження є достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, достатньо доказів, що вказують на вчинення діяння, яке може містити склад кримінального правопорушення, вартість майна є спвмірною із ціною цивільного позову, тому обмеження права власності цивільного відповідіача є розумним і співмірним із завданнями кримінального провадження.

У разі виникнення конкуренції (або протиріччя) між приватними і суспільними інтересами КПК України передбачає можливість позбавлення чи обмеження такого права шляхом арешту майна.

Вважаю доводи клопотання про наявність правових і фактичних підстав для накладення арешту обґрунтованими, ступінь втручання держави у право власності особи, у мирне володіння майном в цьому випадку здійснюється відповідно до закону і переслідує легітимну мету, тому клопотання про арешт нерухомого майна слід задовольнити.

Арешт майна, як правило, полягає у забороні його відчужувати та розпоряджатись. Лише право користування майном може залишатися у особи, майно якої було заарештовано. Ступінь обмеження прав особи щодо управління майном визначає слідчий суддя або суд залежно від обставин конкретного кримінального провадження.

Права на відчуження, розпорядження та/або користування майном тимчасово позбавляється виключно особа, майно якої арештоване. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточно питання про те, що належить вчинити з арештованим майном, буде вирішено судом при ухваленні вироку (п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК). Крім того, права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, вказані у ст. 170 КПК, особи позбавляються до скасування арешту майна у порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу.

Слід зважити на те, що йдеться лише про тимчасове обмеження права власності, а не його позбавлення.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Накладення арешту на особисте майно цивільного позивача як тимчасове обмеження власника у розпорядженні своїм майном не порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у цьому випадку забезпечено обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Слід звернути увагу, що у цьому випадку обмеження права користування чи володіння майном органом досудового розслідування не пропонується, тому лише заборона розпорядження майно не є надмірним тягарем для власника.

Вважаю, що досягнення мети цього кримінального провадження обумовлює легітимність та пропорційність втручання держави у право власності особи, запропонований захід забезпечення кримінального провадження не є надмірним тягарем для власника майна, а накладення арешту із забороною розпорядження майном в достатній мірі забезпечить потреби досудового розслідування і не може вважатись істотним порушенням прав та законних інтересів власника у кримінальному провадженні.

Достатніх підстав для відмови у задоволенні клопотання не вбачається.

Вважаю доводи клопотання про наявність підстав для накладення арешту обґрунтованими частково, тому клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 167, 170, 172, 174 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваної (цивільного відповідача) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 25.09.2014 Солом`янським РВ ГУДМС України

в м. Києві), а саме:

1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0941, площею 2.2682 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224);

2) нежилий будинок, загальною площею 92.9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

3) житлова квартира, загальною площею 59.3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109);

4) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0028, площею 0.1005 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

5) земельна ділянка з кадастровим номером :79:694:0025, площею 0.0598 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

6) житловий будинок, загальною площею 315.4 кв.м., розташований за адресою: місто Київ, провулок Васильківський, будинок 14-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

7) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0005, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

8) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0006, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

9) земельна ділянка з кадастровим номером :31:322:0004, площею 0.1 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, розташована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20);

10) житловий будинок, загальною площею 470.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

11) земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0334, площею 0.04 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19);

12) земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0057, площею 0.1138 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8),

які перебувають у приватній власності ОСОБА_8 ,

із забороною розпоряджатись їй особисто, а також представникам чи особам, які можуть діяти від її імені та за її дорученням вказаними об`єктами нерухомого майна з метою забезпечення цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0001806 від 03.08.2023.

В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, якому доручено досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1