КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 29 травня 2025 року апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Конектіс Груп» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль, яким користується підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в. коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «Конектіс Груп», із забороною користування.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ «Конектіс Груп» - адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 16 квітня 2025 року клопотання розглянуто без повідомлення власника майна, копію оскаржуваного рішення отримано 29 квітня 2025 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 02 травня 2025 року. З цих підстав вважає, що строк на апеляційне оскарження дотримано.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованною та невмотивованою, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Апелянт зазначає про те, що в оскаржуваній ухвалі вказано, що ОСОБА_9 є кінцевим бенефіціаром TOB «КОНЕКТІС ГРУП», яке має у власності майно, яке набуто в період вчинення кримінального правопорушення, однак у клопотанні прокурора відсутні будь-які докази, які підтверджували це твердження.

Разом з тим, відповідно до реєстру юридичних осіб та інтернет-ресурсу «Опендатабот», у якому відображено всіх кінцевих беніфіціарів товариства, ОСОБА_9 ніколи не був кінцевим бенефіціаром ні ТОВ «Конектіс Груп», ні інших товариств, які в будь-який період були кінцевими бенефіціарами ТОВ «Конектіс Груп».

Звертає увагу на те, що транспортний засіб перебуває у власності ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП» та був наданий в оренду на підставі відповідного договору оренди, за який орендар сплачували щомісячні платежі.

Так, ТОВ «Конектіс Груп» є власником автомобіля Land Rover Range Rover, 2023 p.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , починаючи з 25.01.2024, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та договором купівлі- продажу транспортного засобу № 11/24 від 08.01.2024.

Після чого, на підставі договору № 2 від 01.07.2024 ТОВ «Конектіс Груп» передало в оренду ТОВ « ATJI-Автосервіс» автомобіль Land Rover Range Rover, 2023 p.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , який y свою чергу закріплено за ОСОБА_8 , що підтверджується наказом № 25-ТЗ від 01.07.2024.

Таким чином, жодним із долучених до клопотання документів не підтверджено, що придбаний ТОВ «Конектіс Груп» автомобіль має будь-яке відношення до кримінального провадження. Прокурор у поданому клопотанні не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на ньому та чи можна взагалі його використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора містить формальні посилання на вимоги закону щодо необхідності арешту майна, однак у ньому відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено. Тож, слідчий суддя належним чином не дослідив матеріли справи та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та порушує права власника майна.

Крім того, у клопотанні прокурор вказує, як ще одну підставу накладення арешту на транспортний засіб те, що ОСОБА_9 усвідомлює, що як покарання до нього може бути застосовано конфіскацію. І хоча слідчий суддя не дає оцінку даним доводам прокурора, однак транспортні засоби належать ТОВ «Конектіс Груп», а ОСОБА_9 не є їх власником, тож конфіскація як покарання взагалі не може бути застосована до цього майна.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що 16 квітня 2025 року клопотання прокурора розглянуто без повідомлення власника майна, апелянтом зазначено, що копію оскаржуваного рішення отримано 29 квітня 2025 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 02 травня 2025 року. З наведених підстав, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження дотримано.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 червня 20243 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001064, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше червня 2022 року, ОСОБА_8 , який обіймав посаду радника заступника Міністра оборони України та в силу займаної посади, мав вплив на працівників Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час дії воєнного стану, вирішив шляхом обману, під приводом участі підконтрольної юридичної особи у процедурах оборонних закупівель текстильної продукції, в тому числі військової форми, для потреб Збройних Сил України за завищеними по підношенню до ринкових цінами, заволодіти грошовими коштами в особливо великих розмірах, виділеними з державного бюджету на вказані потреби.

25 листопада 2024 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля, які належать ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП»,( ) LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 p.в., коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 .

За результатами обшуку вказаний автомобіль вилучено та поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів - спец майданчик ГУНП в м. Києві, що знаходиться за адресою: вул. Каштанова, 66, м. Обухів, Київська обл.

27 листопада 2024 року ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП».

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_13 від 28 листопада 2024 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

11 квітня 2025 року прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт автомобіля, яким користується підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в. коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «Конектіс Груп», із забороною користування, з метою збереження речового доказу.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави арешту майна відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримано вимог зазначених норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод,

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт транспортного засобу власником якого є ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП», належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливості використання майна,як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

З поданого клопотання убачається, що кримінальне провадження № 0001064, здійснюється за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказані обставини безпосередньо і підлягають з`ясуванню під час здійснення кримінального провадження та встановлення об`єктивної істини.

Однак, транспортний засіб, на який прокурор просив накласти арешт не може відповідати критеріям речових доказів в ході досудового розслідування щодо здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення може мати вказане майно у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне відчуження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права та діяльність ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП» з потребами досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

У порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Проте вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

За матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в. коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , набуто кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на вказане майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в. коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП» є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. У зв`язку із чим винесена постанова про визнання вказаного майна речовими доказами є формальною та не містить жодних мотивів.

Окрім того, колегією суддів враховано доводи апелянта, зокрема те, транспортний засіб перебуває у власності ТОВ «КОНЕКТІС ГРУП» та був наданий в оренду на підставі відповідного договору оренди, за який орендар сплачували щомісячні платежі (а.с. 24-26, т. 2).

Так, ТОВ «Конектіс Груп» є власником автомобіля Land Rover Range Rover, 2023 p.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , починаючи з 25.01.2024, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та договором купівлі- продажу транспортного засобу № 11/24 від 08.01.2024 (а.с. 23-24, т. 2).

Після чого, на підставі договору № 2 від 01.07.2024 ТОВ «Конектіс Груп» передало в оренду ТОВ « ATJI-Автосервіс» автомобіль Land Rover Range Rover, 2023 p.в., VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , який y свою чергу закріплено за ОСОБА_8 , що підтверджується наказом № 25-ТЗ від 01.07.2024.

Таким чином, жодним із долучених до клопотання документів не підтверджено, що придбаний ТОВ «Конектіс Груп» автомобіль має будь-яке відношення до кримінального провадження. Прокурор у поданому клопотанні не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на ньому та чи можна взагалі його використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора містить формальні посилання на вимоги закону щодо необхідності арешту майна, однак у ньому відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено. Тож, слідчий суддя належним чином не дослідив матеріли справи та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та порушує права власника майна.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту із забороною користування на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилався орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Конектіс Груп» - адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль, яким користується підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в. коричневого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ТОВ «Конектіс Груп», із забороною користування - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/17026/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Справа № 11сс/82/3778/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК