Справа № 583/2470/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000064 від 26.12.2024 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого оператором відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше несудимого

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-

установив:

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №125 від 15.06.2022 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду оператора відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до обов`язків оператора відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 останній відповідає за ведення програмного комплексу єдиного державного реєстру «Оберіг» та постійне наповнення бази. Крім того, оператор відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний та має право, з-поміж іншого: вести базу даних програмного комплексу єдиного державного реєстру «Оберіг» та своєчасно її наповнювати; здійснювати в межах відповідальності захист законних прав персоналу територіального центру щодо безпеки інформації в автоматизованій системі «Оберіг» в процесі інформаційної діяльності та взаємодії між собою, а також у взаємовідносинах з іншими організаціями; приймати участь в організації професійної підготовки і підвищення кваліфікації адміністраторів та користувачів автоматизованої системи «Оберіг» з питань захисту інформації; забезпечувати здійснення криптографічного захисту інформації, забезпечення безпеки застосування засобів КЗІ, правильності і використання КД та обладнання КЗІ; здійснювати взяття, зняття та виключення з військового обліку призовників у випадках, передбачених законодавством; організовувати та забезпечувати зберігання облікової документації призовників та персональних даних, які містяться в них; знищувати повторні записи в АІТС «Оберіг» в разі їх виявлення.

Так 22.11.2024, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, за місцем реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 надійшла повістка про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_6 вказану повістку не встиг вчасно отримати, оскільки не проживав за вказаною адресою, що стало причиною для подальшого включення його до АІС «Оберіг» як особи, що ухиляється від призову на військову службу.

Про те, що ОСОБА_6 перебуває в АІС «Оберіг» як особа, що ухиляється від призову на військову службу, останній дізнався в грудні 2024 року, перебуваючи в приміщенні ТСЦ МВС в м. Охтирка під час постановки транспортного засобу на тимчасовий облік.

21.12.2024 ОСОБА_6 , не розуміючи порядку та алгоритму дій, звернувся до раніше відомого йому працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 з приводу отримання консультації щодо подальших дій. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел збагатитися за рахунок одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за вплив на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , які уповноважені на прийняття рішення щодо зняття з розшуку ОСОБА_6 в АІС «Оберіг», як особи, що ухиляється від військової служби, без фактичної доставки до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.12.2024 ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, перебуваючи біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 , під час зустрічі із ОСОБА_6 повідомив, що йому необхідно надати неправомірну вигоду в розмірі 600 доларів США за здійснення ним з використанням свого статусу працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також особистих зв`язків і знайомств, впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття ними рішення про зняття з розшуку ОСОБА_6 в АІС «Оберіг» як особи, що ухиляється від призову на військову службу, без фактичного прибуття ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому ОСОБА_4 , після прийняття службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 рішень про складання протоколу про адміністративне правопорушення №3008/2024 від 24.12.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_6 , постанови №3008/2024 від 24.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зняття з розшуку в АІС «Оберіг» ОСОБА_6 , для переконання ОСОБА_6 у дійсності своїх намірів та можливостей впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 24.12.2024, близько 13 год. 15 хв., використовуючи месенджер «Whats App» надіслав ОСОБА_6 фотографію титульного листа справи №3008/2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно останнього.

Продовжуючи свої незаконні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди суспільним інтересам ОСОБА_4 , 11.01.2025 близько 11 год. 00 хв., перебуваючи біля будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 , одержав від ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у розмірі 600 доларів США (що станом на 11.01.2025 за курсом НБУ становить 25 369,5 грн.), за здійснення впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття ними рішення про зняття з розшуку ОСОБА_6 в АІС «Оберіг» як особи, що ухиляється від призову на військову службу, без фактичного прибуття ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не зупиняючись на вчиненому ОСОБА_4 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 18.02.2025, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в особистих інтересах, з метою особистого протиправного збагачення, перебуваючи на території АЗС «BVS» за адресою: м. Охтирка, площа Соборна, буд. 6, під час зустрічі із ОСОБА_6 повідомив, що йому необхідно надати неправомірну вигоду в розмірі 800 доларів США за здійснення ним з використанням свого статусу працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також особистих зв`язків і знайомств, впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття ними рішення про видачу ОСОБА_6 військово-облікового документу без фактичного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходження військово-лікарської комісії та без вручення бойової повістки. Для переконання ОСОБА_6 у дійсності своїх намірів та можливості впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_6 передати йому фотокартку та копію паспорту громадянина України для подальшої передачі службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 для використання під час виготовлення військово-облікового документу.

13.03.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свої незаконні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди суспільним інтересам, перебуваючи біля будівлі магазину «Дубрава» за адресою: м. Охтирка, вул. Першотравнева, буд. 44, близько 10.45 год., одержав від ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, раніше обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 800 доларів США (що станом на 13.03.2025 за курсом НБУ становить 33 206,08 грн.), за здійснення впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття ними рішення про видачу ОСОБА_6 військово-облікового документу без фактичного звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходження військово-лікарської комісії та без вручення бойової повістки.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 369-2КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини. При призначенні судом покарання просив зважити, що кримінальне правопорушення вчинив вперше, має на утриманні малолітню доньку, з 2016 року проходив військову службу, приймав участь у бойових діях, отримав захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, є особою з інвалідністю, просив суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопрушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та такі його дії кваліфікує за ч.2 ст. 369-2 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; юридична відповідальність особи, за ч. 2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022)

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

В цій ситуації, обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК України та розгляду провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має молодий вік, раніше не судимий, отже вперше отримав негативний досвід протиправної поведінки, має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, що є свідченням, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті виражає прийнятні соціальні зв`язки; є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що свідчить про його активну громадянську позицію стосовно захисту Вітчизни, є особою з третьою групою інвалідності, що пов`язане з проходженням військової служби, за місцем служби характеризується позитивно. Також суд бере до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. І з огляду на наведене, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.03.2025 (справа № 591/2612/25, провадження №1-кс/591/1112/25) застосовано до ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.05.2025 включно з визначенням розміру застави, що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідає 121 120 грн.

14.03.2025 ОСОБА_7 внесла за обвинуваченого ОСОБА_4 суму застави в розмірі 121 120, 00 грн, що підтверджується квитанцією АТ «А-Банк» (відділення №87) до платіжної інструкції на переказ готівки №173923726 від 14.03.2025.

Таким чином щодо обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183цього Кодексу.

Частиною 11 статті 182 КПК України зазначено, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Прокурор у судовому засіданні прохав запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом наразі не встановлено, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 , за умови дотримання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків до набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/119-25/6166-ПЧ від 05.05.2025 у сумі 16045,20 грн.

На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна у кримінальному провадженні, накладений за ухвалами слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 16045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.

Речові докази: витяг з Положення про ІНФОРМАЦІЯ_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » сухопутних військ Збройних сил України на 8 арк.; витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 № 125 від 15.06.2022 на 1 арк.; обов`язки оператора відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 на 2 арк. (копія); витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 за №127 від 04.05.2024 на 1 арк.; обов`язки начальника групи зв`язку ІНФОРМАЦІЯ_3 на 3 арк. (копія); витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за №286 від 07.12.2024 на 1 арк. (копія); матеріали справи про адміністративне правопорушення за №30.09/2024 вчинене ОСОБА_6 на 7 арк.; лист, у якому наявна повістка на ім`я ОСОБА_6 з відміткою та написом «За адресою відсутній 22.11.2024» на 1 арк.; копія свідоцтва, видане ОСОБА_4 щодо навчання за програмою «Операторів Єдиного Державного реєстру військовозобов`язаних» на 1 арк.; копія листа ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.05.2024 №957/2653 з додатками на 4 арк.; роздруківка із АІС «Оберіг» відносно ОСОБА_6 на 3 арк.; витяг з наказу коменданта м. Охтирка та Охтирського району за №69 від 04.11.2024 на 1 арк.; витяг із наказу коменданта м. Охтирка та Охтирського району за №64 від 19.09.2024 на 1 арк.; копія журналу обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 09.11.2024 по 10.11.2024 на 4 арк. - до набрання вироком законної сили залишити зберігатися у матеріалах справи, скасувавши арешт, накладений 18.03.2025 за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Речові докази: мобільний телефон марки Pixel 7 Pro, в якому наявна картка оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із чохлом фіолетового кольору та грошові кошти на загальну суму 770 грн. (3 купюри номіналом 200 грн, 1 купюра номіналом 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн., 1 купюра номіналом 20 грн.) - після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений 18.03.2025 за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Речові докази: копія паспорту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на 3 арк.; копія картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_6 за № на 1 арк.; фотокартка особи на 1 арк - після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений 18.03.2025 за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Речові докази: грошові кошти загальною сумою 800 дол. США, купюрами 100 дол. США з номерами: QE58988173A, QE58988176A, QE58988174A, QE58988172A, HL37715698G, QE58988175A, HF63804047D, KB98188551H - після набрання вироком законної сили - повернути Управлінню СБУ в Сумській області, скасувавши арешт, накладений 18.03.2025 за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми.

Скасувати арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2025 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:0007 (загальною площею 2 га).

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу визначену ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 14.03.2025 (справа № 591/2612/25, провадження №1-кс/591/1112/25) у розмірі 121 120 гривень 00 копійок, внесену за ОСОБА_4 14.03.2025 (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №173923726 від 14.03.2025) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Сумській області (код отримувача 26270240), за умови дотримання засудженим її умов, повернути заставодавцю - ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1