У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3567/25

№ 1-кс/183/817/25

09 травня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 ,представника третьої особи, щодо майна якого вирішено питання про арешт майна ОСОБА_4 , про скасування в частині арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0000353, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання представника третьої особи, щодо майна якого вирішено питання про арешт майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000353від 12.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2025 накладено арешт, на транспортний засіб марки «ВАЗ 21011» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.07.1999, з забороною права відчужувати, використовувати, розпоряджатися будь-якій особі.

Наразі, органом досудового розслідування з вказаним транспортним засобом проведено всі необхідні слідчі дії, в тому числі експертні дослідження, також проведено огляд вказаного транспортного засобу та слідчий експеримент зі свідками, які були очевидцями події. Крім того, оскільки наявність онкохворої дружини потребує постійного відвідування медичних закладів, відсутність транспортного засобу ускладнює лікування останньої.

Враховуючи викладене, оскільки на цей час ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного, є необхідність в частковому скасуванні накладеного арешту на транспортний засіб марки «ВАЗ 21011» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, представник ОСОБА_4 звернулася із клопотанням про часткове скасування арешту на майно в частині заборони користування вказаним майном.

В судове засідання третя особа, щодо майна якої вирішено питання про арешт

ОСОБА_4 та його представник, адвокат ОСОБА_3 , не з`явились, надавши кожен окремо заяву про розгляд вказаного клопотання без їх участі та зазначивши про підтримання клопотання в повному обсязі.

В судове засідання слідчий, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі, зазначивши, що проти задоволення клопотання не заперечує, оскільки всі необхідні слідчі дії з транспортним засобом проведені.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про скасування арешту, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. У ст. 174 КПК України вказано, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/ відсутність підстав для його подальшого застосування.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 12.04.2025 за №0000353 внесено відомості про вчинення кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки 12.04.2025 о 08:21 год. велосипедист ОСОБА_6 , керуючи велосипедом «Pacific», рухаючись по другорядній дорозі вул. Лугова у м. Самар Дніпропетровської області, виїхав на головну дорогу вул. Гідності (Сучкова) в м. Самар Дніпропетровської області, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21011», під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався зліва на право по ходу руху велосипедиста. Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді пневмоцефалія, субдуральна гематома справа, субарахноїдальний крововилив, перелом лівої тім`яної та лобної кісток з діастазом гемосинусу.

Як вбачається з ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2025, накладено арешт, на транспортний засіб марки «ВАЗ 21011» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.07.1999, з забороною права відчужувати, використовувати, розпоряджатися будь-якій особі.

Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

В силу ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Як зазначалось вище, відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки по даному кримінальному провадженню проведені всі необхідні слідчі дії з транспортним засобом, на який накладено арешт, про що зазначає слідчий, який здійснює досудове розслідування по даному кримінальному провадженню та не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту в частині, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні арешту майна в частині заборони його користування.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Так, вирішуючи питання доцільності подальшої потреби в застосуванні арешту транспортного засобу, слідчий суддя враховує обставини даної справи, проведення необхідних слідчих дій із вказаним транспортним засобом, а також те, що ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного, має дружину, ОСОБА_7 , яка має онкологічне захворювання, що позбавляє його можливості забезпечувати постійне відвідування медичних закладів, за відсутності транспортного засобу ускладнює лікування останньої, що свідчить, що на даному етапі кримінального провадження необхідність обмеження власника транспортного засобу, в його праві користування відпала.

В той же час, слідчий суддя зауважує, що станом на час розгляду клопотання про скасування арешту в частині, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, не проведено всіх вичерпних дій на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_4 як заборона відчуження, розпорядження, вказаним транспортним засобом, з метою запобігання його пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню, як знаряддя кримінального правопорушення, тому застосування такого обтяжливого способу арешту транспортного засобу буде необхідним та достатнім для збереження речового доказу і таке втручання в права та інтереси власника є виправданим.

Керуючись ст.ст. 131,167,168,170,174,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання представника третьої особи, щодо майна якого вирішено питання про арешт майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000353від 12.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в частині заборони користування вказаним майном задовольнити.

Частково скасувати арешт майна накладений ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2025, в частині заборони користування транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.07.1999.

Зобов`язати власника майна за першою вимогою прокурора, слідчого надавати арештоване майно, визнане речовим доказом, для проведення експертних досліджень, слідчих дій, а також забезпечити збереження майна, визнаного речовими доказами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1