Справа № 731/33/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/541/25
У Х В А Л А

відмова у відкритті провадження

27 травня 2025 року м. Чернігів

Суддя Чернігівського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 від 13 січня 2025 року, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2025 року за №0000006, за обвинуваченням ОСОБА_3 у державній зраді, тобто в умисному вчиненні громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України у формі надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_3 визнана винуватою за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України та засуджена до узгодженої міри покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, до дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_3 вирок суду вважає занадто суворим, вказує на те, що судом не було взято до уваги, що раніше вона до кримінальної відповідальності не притягувалася, не мала наміру скоювати цей злочин, щиро розкаюється у вчиненому та просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та визначити їй більш м`яке покарання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, зміст угоди та вироку, яким вона затверджена, та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 4 статті 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

13 січня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі її захисника адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

У пункті шостому вказаної Угоди про визнання винуватості визначені умови для призначення узгодженої між прокурором та обвинуваченою міри покарання, при цьому, окрім інших, враховані також обставини, на які в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_3 . Умовами угоди визначено, що сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна.

Правильність викладених обставин та узгодженої міри покарання підтверджено підписами прокурора та обвинуваченої ОСОБА_3 .

Пункт сьомий Угоди про визнання винуватості містить згоду обвинуваченої на призначення їй судом покарання, передбаченого п. 6 даної угоди, що засвідчено підписом ОСОБА_3 .

Пункт восьмий містить перелік підстав, які вказують на наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, як прокурору, так і ОСОБА_3 роз`яснено підстави, з яких ними може бути оскаржений вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним.

Після ознайомлення з цим пунктом, ОСОБА_3 власноручним підписом підтвердила, що ознайомлена з наслідками укладення угоди та їй зрозумілі підстави для оскарження вироку суду на підставі угоди.

Резолютивна частина вироку вказує на те, що обвинуваченій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України було призначене саме те покарання ,яке було узгоджене прокурором та обвинуваченою, за участі її захисника адвоката ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердила, що наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі, повністю визнала свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, та зазначила про добровільність укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, під час укладення угоди та її затвердження в судовому засіданні ОСОБА_3 дала згоду на призначення саме такої міри покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна, їй було повідомлено про наслідки укладення угоди та підстави для оскарження судового рішення за наслідками її затвердження, а при постановленні вироку суд не вийшов за межі обумовленої між прокурором та обвинуваченою міри покарання, що виключає можливість оскарження вироку суду з підстав необхідності призначення більш м`якого покарання, як про це просить обвинувачена ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи, що обвинуваченою ОСОБА_3 вирок Прилуцького міськрайонного суду від 23 квітня 2025 року оскаржений виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу, то у відкритті провадження за її апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 392, 394, 399 КПК України,

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року, відмовити, апеляційну скаргу повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2