Справа № 715/1635/25
Провадження № 1-кп/715/169/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2025 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001320 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, є особою з інвалідністю третьої групи, студент 4 курсу факультету «Комп`ютерних наук» Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та іншими невстановленими особами, діючи умисно, вчинили злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

У період часу з 01 квітня 2025 року по 10 квітня 2025 року невстановлена особа підшукала двох чоловіків призовного віку з числа громадян України, які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обумовивши із ними порядок незаконного переправлення через державний кордон України, та оплату за вказані незаконні послуги, яка становила 12000 доларів США з ОСОБА_6 та 10000 Євро з ОСОБА_7 , які вони повинні були передати вже будучи в м. Чернівці.

Виконуючи вказівки невстановленої особи, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самостійно прибули до м. Чернівці.

12 квітня 2025 року близько 20 год. 00 хв., за вказівкою невстановленої особи, ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_8 по вул. Ентузіастів, м. Чернівці, Чернівецького району, Чернівецької області, де передав останньому грошові кошти в сумі 12000 доларів США, після чого ОСОБА_8 провів інструктаж ОСОБА_6 щодо його подальших дій, спрямованих на незаконний перетин державного кордону України.

Цього ж дня, близько 22 год. 00 хв. за вказівкою невстановленої особи, ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_8 по вул. Чехова, м. Чернівці Чернівецького району Чернівецької області, де передав останньому грошові кошти в сумі 10000 Євро, після чого ОСОБА_8 провів інструктаж ОСОБА_7 щодо його подальших дій, спрямованих на незаконний перетину державного кордону України.

13 квітня 2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 зателефонував за наданим йому невстановленою особою номером до ОСОБА_4 та повідомив йому місце, звідки його потрібно забрати, після чого за адресою вул. Чехова м. Чернівці прибув ОСОБА_4 на транспортному засобі марки "Рeugeot" 206 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , звідки вони продовжили рух в межах міста Чернівці. Тоді ж, по вул. Ентузіастів м. Чернівці ОСОБА_4 зупинився і в транспортний засіб сів ОСОБА_6 , звідки вони вирушили в напрямку місця перетину державного кордону.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи у відповідності до узгодженого плану із особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи рух у вказаному автомобілі, висадив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перед контрольованим пропускним пунктом у лісі в межах населеного пункту с. Тарашани Чернівецького району (поруч із автозаправною станцією «ПП Оіл»), після чого останні пішки через лісовий масив обійшли контрольований пропускний пункт, і знову у визначеному місці сіли у транспортний засіб марки "Рeugeot" 206 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Надалі, транспортний засіб марки марки "Рeugeot" 206 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 прибув до с. Новий Вовчинець Чернівецького району Чернівецької області, де останній та вказав на подальший напрямок їх руху до державного кордону України та надав їм металеві кусачки.

Близько 02 год. 00 хв. 14 квітня 2025 року в напрямку 837 прикордонного знаку на відстані 1 км від державного кордону України з Румунією ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано прикордонним нарядом НОМЕР_2 прикордонного загону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, а саме з пред`явленого йому обвинувачення, не визнав корисливий мотив. Пояснив, що 13.04.2025 року він по особистим справам перебував у місті Чернівці. В цей час йому передзвонив його знайомий на ім`я ОСОБА_9 , який спитав чи не може він ввечері забрати з Чернівців до села Новий Вовчинець двох хлопців, на що він погодився, оскільки вказана особа раніше допомогла його сім`ї, а тому він не хотів відмовити. Потім йому передзвонили невідомі хлопці і вказали місце звідки їх треба забрати. Забравши їх в м. Чернівці вони разом рушили в сторону с. Новий Вовчинець. По дорозі хлопці з кимось постійно спілкувались по телефону, а через деякий час хлопці дали йому телефон. Незнайома йому особа попросила залишити хлопців перед автозаправною станцією «БРСМ», а потім почекати хлопців біля автозаправної станції «ПП Ойл», що він і зробив. В цей час він зрозумів, що хлопці мають намір незаконно перетнути кордон, проте йому їх стало шкода. Після цього він привіз хлопців в с. Новий Вовчинець, на місце куди йому вказала незнайома особа, а також за вказівкою цієї особи надав хлопцям металеві плоскогубці, які мав в машині. Також на запитання хлопців показав їм в кій стороні знаходиться кордон та залишив їх. Повідомив, що жодних коштів або іншої вигоди не отримав і не мав отримати за свої послуги, він просто хотів допомогти, не до кінця розуміючи та той час наслідки скоєного. На даний час щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо його не карати та не призначати покарання у виді позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що його мати знайшла знайомого, який зміг би допомогти йому перетнути кордон. Через деякий час йому зателефонувала незнайома особа через месенджер «Сігнал». Спочатку йому повідомили, що перетин кодону відбудеться через пункт пропуску, проте в подальшому сказали, що доведеться перетинати кордон поза пунктами пропуску, при цьому необхідно приїхати в м. Чернівці. До Чернівців його привіз друг, і по приїзду він поселився в готель. Через певний час йому перетелефонували та сказали, що кошти у розмірі 10 000 Євро за незаконний перетин кордону необхідно передати особі на ім`я ОСОБА_10 , який прийде до нього. Передавши вказаній особі кошти, останній повідомив подробиці щодо перетину кордону, куди і коли необхідно їхати, яким чином, тощо. Пізніше невідома особа з месенжеру «Сігнал» дав контакт водія, який підвезе їх в сторону кордону, і сказав набрати його. Він передзвонив по вказаному номеру та повідомив звідки його забрати. Обвинувачений його забрав, а потім по дорозі вони забрали ще одного хлопця. По дорозі він говорив з незнайомим з месенжеру «Сігнал», який повідомляв йому куди треба їхати та яким чином обминати блок пост, де зупинитись тощо. Під час розмови він давав свій телефон водію, якому незнайома йому особа повідомляла куди треба їхати. Водію за його послуги вони не платили при цьому з водієм будь яких розмов з приводу перетину кордону не було. Вказав, що незнайома особа з «Сігналу» казала йому, що як жест доброї волі вони можуть дати водію 600 гривень за його послуги, проте вони цього не зробили бо у них не було коштів, а водій не просив ніяких коштів у них. Водій привіз їх до місця де їм вказала незнайома особа, показав їм в якій стороні державний кордон та дав їм металеві кусачки і залишив їх. Після чого через певний час під час руху їх затримали працівники прикордонної служби.

Свідок ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні повідомив суду, що більше року назад з дружиною почали шукати шляхи яким чином виїхати за кордон. Потім дружина дізналась від знайомого з Німеччини про можливість виїхати за кордон. З ним зв`язалась незнайома особа. Спочатку мова йшла про офіційний перетин кордону, потім щось помінялось і вже повідомили про незаконний перетин кордону. За вказівкою незнайомої особи він приїхав в м. Чернівці та поселився у знайомих. Через деякий час до нього приїхала людина, яка сказала, що вона гарант, і який він передав 12000 доларів США за незаконний перетин кордону. Декілька разів перетин кордону переносився. Потім в один з вечорів на месенжер «Сігнал» йому надійшло повідомлення з координатами та картою, яким чином перетнути кордону біля одного з сіл на кордоні. Потім надійшло повідомлення з номером телефону особи, який треба було передзвонити і він довезе їх в сторону кордону. Він зателефонував і через деякий час його забрали, за кермом був обвинувачений. Їхали по дорозі, водій зупинився, після цього він і ще один хлопець який був в машині пішки обійшли блок пост, потім водій знову їх забрав та привіз на місце. Там рукою показав в сторону кордону куди треба йти та залишив їх. Вони почали рух, проте приблизно через 60 метрів були затримані прикордонниками. Повідомив, що водію за його послуги жодних коштів не давали та з водієм про перетин кордону не говорили.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 підтверджується, в тому числі, дослідженими письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими, а саме:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001320, згідно яких відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, внесені уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 травня 2025 року;

-повідомленням від 31 Прикордонного загону про виявлення кримінального правопорушення від 15 квітня 2025 року, згідно якого військовослужбовцями НОМЕР_2 Прикордонного загону виявлено громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які зізналися, що мали на меті незаконно перетнути державний кордон України, за що заплатили 10000 та 12000 доларів США;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2025 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 , як водія автомобіля, який забрав його з м. Чернівці та привіз його та ще одного хлопця в с. Новий Вовчинець, вказала напрямок руху до місця перетину кордону та надав металеві кусачки;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2025року з свідком ОСОБА_6 та фото таблиці ілюстрацій до нього, відповідно до якого свідок показав звідки його забрав обвинувачений, напрямок руху, яким чином і де обходили блок пост, місце висадки та затримання;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2025 року та таблиці ілюстрацій до нього, в ході якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 , як водія автомобіля, який забрав його з м. Чернівці та привіз його та ще одного хлопця в с. Новий Вовчинець, вказала напрямок руху до місця перетину кордону та надав металеві кусачки;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2025року з свідком ОСОБА_7 та фото таблиці ілюстрацій до нього, відповідно до якого свідок показав звідки його забрав обвинувачений, напрямок руху, яким чином і де обходили блок пост, місце висадки та затримання;

-інформацію на ім`я слідчого від начальника ПОРВ головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону про виконання доручення, а також фото таблиці ілюстрацій до нього на який зафіксовані факти зустрічі свідків по справі з організатором незаконного переправлення через кордон, а також рух автомобіля обвинуваченого в сторону кордону та маршрут його руху, заїзд на автозаправну станцію, тощо;

-протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_6 від 16.04.2025 року та фото таблиці ілюстрацій до нього, відповідно до якого, у вказано телефоні зафіксовані номера телефонів осіб, які організували незаконне переправлення через кордон, було виявлено відмітки на мапі, що вказують на маршрут руху з околи с. Новий Вовчинець в бік державного кордону, виявлено відомості щодо місця посадки в транспортний засіб перед початком слідування в бік державного кордону та адреси слідування після незаконного перетину, які зі слів свідка були надіслані невідомою особою в месенжері Сігнал, також було виявлено відео від даної особи з інструкціями щодо незаконного перетину кордону, тощо;

-протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_7 від 16.04.2025 року та фото таблиці ілюстрацій до нього, відповідно до якого, у вказано телефоні зафіксовано номер телефона особи, яка організувала незаконне переправлення через кордон, зі слів дана особа давала відповідні інструкції щодо прибуття в м. Чернівці, передачі коштів, умов оплати, також було виявлено відео від даної особи з інструкціями щодо незаконного перетину кордону, місце слідування тощо;

-протоколом огляду речей і документів від 08.05.2025 року та фото таблиця ілюстрацій до нього, з відповідним відеозаписами з готелю «Grand Royal»;

-протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 від 30.05.2025 року з фото таблицею ілюстрацій до нього в ході якого останній показав місце звідки забрав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , їх маршрут руху, місця зупинок та кінцеву точку куди їх довіз.

Сторона обвинувачення на підставі показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , вищевказаних письмових доказів ставить у вину ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме незаконному переправленню осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.

Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.

Оцінюючи склад злочину, суд враховує таке.

Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.

З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.

Незаконним переправленням через державний кордон України є у випадках, коли особи переправляються через державний кордон України:

1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;

2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;

3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;

4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.

Такі дії можуть бути вчинені у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, які відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності.

Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.

Сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, яка полягала у наданні засобів, порад і вказівок, щодо незаконного переправлення, а саме в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , забрав з м. Чернівці та привіз ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до с. Новий Вовчинець біля кордону, з метою його незаконного переправлення, вказав останнім напрямок до кордону та надав металеві кусачки, допоміг оминути блокпост, залишивши їх перед ним та забравши їх після нього, вчинені групою осіб, щодо кількох осіб, яке інкримінується обвинуваченому доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків.

Покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які безпосередньо були допитані судом, повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_4 , матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, що були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а відтак суд не має підстав не довіряти цим показам.

Однак, такі покази, як і інші досліджені у ході судового слідства матеріали кримінального провадження жодним чином не підтверджують наявність в діях ОСОБА_4 корисливого мотиву від сприяння переправлення особи через державний кордон України, оскільки не доводять отримання самими обвинуваченими будь-яких коштів, матеріальних благ або іншої користі за вчинення протиправних дій, або отримання ними матеріальних благ або користі у майбутньому.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду категорично заперечував отримання будь-яких матеріальних благ за вчинене, так само і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні в ході їх допиту чітко підтвердили, що обвинуваченому за його послуги не давали жодних коштів і розмови про це з ними не мали.

Необхідно заначити, що відповідно до обвинувального акту, корисливий мотив ОСОБА_4 фактично полягав в тому, що особа матеріали справи відносно якого виділені в окреме провадження ОСОБА_8 , отримав від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 грошові кошти по 10000 Євро та 12000 доларів.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, а саме показів свідків, письмових доказів, матеріалів НС(Р)Д, тощо, що обвинувачений ОСОБА_4 отримав або мав отримати від вищевказаної особи грошові кошти або іншу вигоду, відсутні навіть докази, що вони знайомі та контактували між собою, тощо.

Слід зазначити, що в судовому засіданні свідки підтвердили покази обвинуваченого, що саме свідок ОСОБА_7 по дорозі спілкувався з незнайомою особою з месенжеру «Сігнал», яка вказувала напрямок руху, а потім свідок передав телефон водію, якому невідома особа вказувала напрямок руху, як оминути блок пост, тощо.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 366/3050/16-к.

Згідно ч.2 та ч.4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Отже, суд вважає, що така кваліфікуюча ознака в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , як «вчинення злочину з корисливих мотивів» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим дії обвинувачених слід перекваліфікувати із ч.3 на ч.2 ст.332 КК України.

Принцип змагальності є наскрізним, і він не вичерпується реалізацією положень ст.290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду, саме суд, у ході розгляду справи під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує безпосереднє дотримання принципу змагальності (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №13-43кс19).

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На підставі викладеного, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 у сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок та засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинені, за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб передбаченого ч.2 ст.332 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом, і саме така кваліфікація дій обвинувачених є правильною.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 і встановлюючи ступінь його вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях, наскільки він має нахил до скоєння правопорушень, мотиви скоєння злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має 20 років, не одружений, дітей не має. Мав інвалідність з дитинства, на даний час отримав третю групу інвалідності. До кримінальної відповідальності притягується вперше, а також відсутні відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності. Проживає з мамою та неповнолітньої сестрою. Батько помер 15 років тому, а тому обвинувачений фактично ріс без батька. На даний час є студентом четвертого курсу факультету комп`ютерних наук Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на особистість обвинуваченого який знаходиться у досить молодому віці, майже не бачив розумного дорослого життя суд вважає, що він не є особою суспільно небезпечною, яка здатна на системне вчинення кримінальних правопорушень. За поведінкою в судовому засіданні, відповідями на питання, ОСОБА_4 очевидно дуже переляканий створеною ним ситуацією. При цьому суд також враховує, що обвинувачений сприяв у розкритті даного злочину, брав участь у слідчому експерименті, давав покази на досудовому слідстві, а також суд бере до уваги обставини скоєного злочину обвинуваченим, а саме його безпосередні дії та роль у вчиненні злочину.

Проте очевидно, що обвинувачений не в повній мірі розумів суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а саме те, що безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини з охорони суверенітету України, цілісності й недоторканності її кордонів, що є надзвичайно актуально в умовах війни. І саме нерозуміння обвинуваченим цих обставин в поєднанні з відсутністю життєвого досвіду для критичного оцінювання ситуації в яку він був втягнутий, бажання допомогти не розуміючи в повній мірі наслідків такої допомоги, і привело обвинуваченого до вчинення даного кримінального правопорушення.

Крім цього, суд позитивно оцінює проявлену громадянську позицію, яка проявилася у наданні згоди на перерахунок грошових коштів у розмірі 100 000 гривень на потреби Збройних Сил України обвинуваченим, що свідчить про певне розуміння останнім, що внаслідок посягання на цілісність та недоторканість кордонів держави, знижується в тому числі її обороноздатність та можливість протистояти агресору. Такими діями обвинувачений намагається усунути можливі негативні наслідки скоєного злочину.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки таке покарання за даних обставин справи були б надмірно суворим, а обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.332 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права займатись певною діяльністю на визначений строк, із застосуванням положень ст.75 КК України оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, на протязі якого обвинувачений буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.

Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 ряд обов`язків.

Підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не знаходить.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для зміни їм раніше обраного запобіжного заходу у вигляді застави.

Процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаної із наданням логістичних послуг і перевезенням пасажирів у м. Чернівці та прикордонних районних Чернівецької області строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України ряду обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді застави відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.05.2025 року - залишити в силі.

Покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі Чернівецької області без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- з`явитися за першою вимогою до прокурора чи суду.

Після набрання вироку законної сили, частину застави в розмірі 100 000 (ста тисяч) гривень 00 копійок, внесену 23.05.2025 року ОСОБА_12 за ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код 26311401, Державна казначейська служба м. Київ, рахунок №UA0008745, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 23.05.2025 року, номер квитанції 184089616, звернути в дохід держави, шляхом перерахування Національному банку України на потреби ЗСУ для цілей оборони України з наступними реквізитами:

МФО 300001

Рахунок № UA0992708

Код

Отримувач: Національний банк України

Призначення: допомога ЗСУ.

Частину застави в розмірі 300 000 (триста тисяч ) гривень 00 копійок, внесену 23.05.2025 року ОСОБА_12 за ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код 26311401, Державна казначейська служба м. Київ, рахунок №UA0008745, що підтверджується двома квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки від 23.05.2025 року, номер квитанції 184089616 та код квитанції 4502-2913-6552-3112, повернути ОСОБА_12 .

Речові докази:

-автомобіль марки "Рeugeot" 206 державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_13 , скасувавши арешт накладений на нього ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.05.2025 року;

-мобільний телефон марки « Iphone 13 pro» (IMEI: НОМЕР_3 ) який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №5 (с. Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області за адресою вуд.10-ї річниці Незалежності, 9 селища Глибока - повернути власнику ОСОБА_4 ;

-оптичний диск на якому збережені відеозаписи з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

СУДДЯ: