КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5015/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року про зміну запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0000378 від 11.11.2024,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000378 від 11.11.2024 про зміну розміру застави.

Змінено стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 (ун.759/4509/25) розмір застави, збільшивши його до 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень,

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатись з території Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, з дня внесення застави до 01.08.2025.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчим суддею не враховано, що в клопотанні слідчого від 23.05.2025 року були вказані такі ж само підстави та така ж кількість епізодів що і в клопотанні про збільшення розміру застави від 23.06.2025.

Крім того, апелянт вказує, що докази, які надає орган досудового розслідування, не підтверджують, а спростовують обґрунтованість підозри.

Апелянт наголошує на тому, що стороною обвинувачення не було обґрунтовано зміну розміру застави та не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000378 від 11.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

01.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, якими завдано шкоди потерпілим на загальну суму 85 700 гривень.

03.03.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави останньому у вигляді 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

У подальшому ОСОБА_7 внесено вказану заставу, у зв`язку з чим наразі відносно останнього діє запобіжний захід у вигляді застави із покладеними обов`язками.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 01.06.2025.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2025 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії покладених на його обов`язків в межах строку досудового розслідування до 01.06.2025.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2025 строк досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до п`яти місяців, а саме до 01.08.2025.

27.05.2025 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва, підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії покладених на його обов`язків, терміном на два місяці, тобто до 27.07.2025 включно.

23.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України, а саме у вчиненні двадцяти семи епізодів злочинної діяльності, якими задано шкоди потерпілим на загальну суму 4 070 700,74 гривень.

24.06.2025 старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про зміну розміру застави у кримінальному провадженні № 0000378 від 11.11.2024.

24.06.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва змінено стосовно ОСОБА_7 визначений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2025 (ун.759/4509/25) розмір застави, збільшивши його до 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатись з території Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, з дня внесення застави до 01.08.2025.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Змінюючи підозрюваному ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє як передчасні.

Також, при вирішенні питання про зміну підозрюваному ОСОБА_7 міри запобіжного заходу, а саме збільшення розміру застави, слідчий суддя врахував, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, орган досудового розслідування не володів інформацією про загальну кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_7 та інформацією про загальну суму збитків, завдану потерпілим злочинними діями ОСОБА_7 , та орган досудового розслідування не міг володіти вказаною інформацією, оскільки вказана інформація була отримана під час проведення слідчих дій, які відбувались після застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Так, 23.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України, а саме у вчиненні двадцяти семи епізодів злочинної діяльності, якими задано шкоди потерпілим на загальну суму 4 070 700,74 гривень.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що досудовим розслідуванням після обрання запобіжного заходу, збільшено обсяг обвинувачення, що в сукупності складає більший розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а відтак слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , сімейний та майновий стан, інші характеризуючі матеріали надані прокурором та захисником підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії тяжких.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_7 , як альтернативу застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заставу в розмірі, що перевищує межі, визначені ст.182 КПК України, а саме у межах 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень, оскільки такий розмір застави, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність змінити підозрюваному ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативно внесеною заставою у розмірі 242 240 грн, в частині розміру застави, а саме, збільшити її розмір у межах 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо застосування ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в межах 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень.

Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором було доведено, що існують нові обставини, пов`язані із тим, що досудовим розслідуванням після обрання запобіжного заходу встановлено збільшення обсягу обвинувачення, що в сукупності складає більший розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає їх обґрунтованими для зміни запобіжного заходу, оскільки вони виникли після прийняття попереднього рішення, а тому, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для зміни альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а саме її збільшення.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, конкретні обставини справи та мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення доведено обставини, які дають підстави для висновків, що збільшення застави, тобто альтернативного запобіжного заходу, зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечать виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативно внесеною заставою в частині розміру застави, а саме збільшено її розмір в межах 500 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 1 514 000 гривень, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчим суддею не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження, наведених слідчим суддею в ухвалі, обставин.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про зміну запобіжного заходу на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_10

Судді:

ОСОБА_11 ____________