КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 06 травня 2025 року, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина Держави Ізраїль, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю: прокурорів захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 08 травня 2025 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник вважає підозру необгрунтованною, оскільки причетності ОСОБА_6 до замаху на вбивство ОСОБА_14 раніше надано юридичну оцінку, яка мала наслідком ухвалення низки процесуальних рішень про завершення досудового розслідування за відсутністю складу та події злочину.

Посилається на те, що ОСОБА_6 з 09 травня 2024 року по 12 грудня 2024 року перебував під вартою, а формулювання підозри змінено за п`ять днів до завершення досудового розслідування. Вказане свідчить про те, що підозрюваний сім місяців перебував під вартою на підставі неактуальної підозри.

На переконання сторони захисту, у матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували надання ОСОБА_6 будь-яких вказівок, доручень, які становлять об`єктивну сторону кримінального правопорушення, а саме надання ОСОБА_15 вказівки організувати скоєння зазначеного злочину.

Вважає, що показання потерпілого ОСОБА_14 , які надано ним у різні періоди часу, істотно відрізняються, що свідчить про їх непослідовність та ставить під сумнів їх зміст.

Разом із тим, показання свідка ОСОБА_16 вважає скомпрометованими, а документальний фільм не є та не може бути процесуальним джерелом доказів, відтак його зміст не може фіксуватися протоколом огляду речей, документів та комп`ютерних даних.

На думку захисника, строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності сплив 08 липня 2017 року.

Також захисник зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено 17 грудня 2024 року.

Посилання сторони обвинувачення на те, що за фактом впливу підозрюваного на окремих працівників Генеральної прокуратури 16 грудня 2024 року відкрито кримінальне провадження є безпідставними. Зокрема, вказане кримінальне провадження закрито, на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зауважує, що перебування ОСОБА_6 під вартою супроводжується численними порушеннями його права на охорону здоров`я та доступ до медичної допомоги.

На переконання сторони захисту, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 грудня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002733, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115КК України.

08 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

12 грудня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України

01 квітня 2025 року старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 строком до 09 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року клопотання задоволено.

З таким рішенням, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та за умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до вказаного рішення «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є обґрунтованою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, умислу в діях, винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя вірно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею всупереч доводам апеляційної скарги, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання продовжують мати місце, зокрема підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний має громадянство Держави Ізраїль, що підтверджується листом Посольства Ізраїлю в Україні від 13.09.2023. Окрім того, згідно з інформацією Державної міграційної служби України ОСОБА_6 припинено громадянство України.

Також, ОСОБА_6 є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні № 0000019, досудове розслідування в якому здійснюється Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України.

Враховуючи наведене, підозрюваний будучи позбавленим громадянства України та маючи громадянство іншої держави, може безперешкодно залишити територію України та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та вчинити дії щодо відмови чи зміни потерпілим та свідками показань під час судового розгляду.

У клопотанні слідчого обґрунтовано ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, зазначено про те, що 30 травня 2005 року під час здійснення досудового слідства в кримінальній справі № 49-1248 за фактами замахів на вбивства громадян, скоєних на замовлення та в комерційних інтересах ОСОБА_6 , слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 винесено постанову про притягнення його як обвинуваченого в скоєнні замаху на вбивство ОСОБА_14 та його оголошено в розшук.

04 липня 2005 року до Печерського районного суду міста Києва Генеральною прокуратурою України скеровано подання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте того ж дня його Генеральною прокуратурою України відкликано із суду та в подальшому постанови про притягнення ОСОБА_6 , як обвинуваченого та порушення щодо нього кримінальної справи скасовано.

Відповідно до результатів незалежного журналістського розслідування факту замаху на життя ОСОБА_14 , яке проведено ОСОБА_18 , уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину стало можливим через його незаконний вплив на окремих працівників Генеральної прокуратури (за вказаним фактом 16.12.2014 закрито кримінальне провадження № 001704).

Підтвердженням цього може свідчити факт перебування колишнього слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 , у підпорядкуванні осіб з близького оточення підозрюваного, а саме перебування його на посаді помічника консультанта на громадських засадах колишнього народного депутата ОСОБА_19 , який в 2005 році здійснював його захист як адвокат у кримінальній справі № 49-1248.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту щодо зменшення існування ризиків у даному кримінальному провадженні. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного та його роль у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчий суддя враховуючи обгрунтованність повідомлення про підозру, конкретні обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані, які характеризують особу підозрюваного, обґрунтовано продовжив до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо закінчення строків притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, підлягають перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті, так і прийняття рішення судом на стадії судового розгляду.

Окрім того, 23 квітня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002733 відносно ОСОБА_6 передано до Печерського районного суду м. Києва та на 27 травня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Відтак, стадія досудового розслідування завершена, як і стадія судового контролю за дотриманням законності та прав громадян.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/15104/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_23

Провадження 11сс/824/3153/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК