справа № 952/260/25
провадження № 1-кп/952/57/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зачепилівка Харківської області в режимі відеоконференції з Державною установою « Покровська виправна колонія ( №17)» обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000158 від 08.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безм`ятежне Шевченківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий, який перебуває в Державній установі « Покровська виправна колонія ( № 17)», -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 08.02.2025 близько 01.00 год., перебуваючи за адресою: Харківська область, Берестинський район, с. Старе Пекельне, вул. Вишнева, територія АЗС « Нафто Плюс» діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, всупереч волі власника, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов на територію АЗС, після чого підійшов до транспортного засобу ВАЗ 2115, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 сів до салону транспортного засобу і за допомогою зламування ключа запалювання, завів двигун даного авто та виїхав з території вказаного АЗС, чим своїми незаконними протиправними діями , вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

Після чого ОСОБА_4 на вказаному автомобілі марки ВАЗ 2115, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , з місця злочину зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, зазначив, що розкаявся у скоєному.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при вищевикладених обставинах, суд, вважає за необхідне частково дослідити матеріали справи, якими підтверджується факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, надав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, ніяких претензій до обвинуваченого не має. Суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст. 289 КК України можливо розглянути без участі потерпілого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та у відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування з випробуванням.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала позицію прокурора щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, вказавши, що підзахисний ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким характеризується добре, одружений, не судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю, потерпілий ОСОБА_6 претензій морального чи матеріального характеру не має.

Таким чином, вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, які пом`якшують і обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, конкретні обставини справи, те що потерпілий претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має.

За таких обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 1ст. 289 КК України, а саме: у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.75КК України - звільнення від відбування покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку, при здійсненні контролю за поведінкою обвинуваченого у відповідності до ст. 76 КК України, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Оскільки ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, звільнивши негайно обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно з положеннями ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судової транспортно товарознавчої експертизи № СЕ- 19/121-25/5917-АВ від 13.03.2025 у розмірі 1591,80 грн., та № СЕ- 19/121-25/5996-Д від 11.03.2025 у розмірі 3979,50 грн

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1ст.76 КК України: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в Державній установі « Покровська виправна колонія ( № 17)» змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції, звільнивши негайно ОСОБА_4 з під варти.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової транспортно товарознавчої експертизи № СЕ- 19/121-25/5917-АВ від 13.03.2025 у розмірі 1591,80 грн., та № СЕ- 19/121-25/5996-Д від 11.03.2025 у розмірі 3979,50 грн.

Речові докази:

- автомобіль марки « ВАЗ 2115», державний номерний знак НОМЕР_1 , який віддано під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили - залишити законному власнику ОСОБА_6

- змиви, відбитки, комуфляжна куртка, які знаходиться в камері зберігання речових доказів СПД № 1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений протягом 30днів з моменту його проголошення до Харківського апеляційного суду, засуджений ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1