Справа № 144/50/25
Провадження №11-кп/801/765/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 29.04.2025 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 18.12.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Мала Мочулка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючої, інваліда ІІІ групи, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

18.12.2024 о 09 годині 06 хвилини водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Sport», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухалася у денний час доби по асфальтованому дорожньому покриттю, на якому була ожеледиця, по вул. Незалежності у с-щі Теплик Гайсинського району Вінницької області, в напрямку центру с-ща Теплик.

Наближаючись до лісопарку по вул. Незалежності, у с-щі Теплик Гайсинського району Вінницької області, діючи необережно, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), будучи не уважною, не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість запобігти настанню ДТП, перевищивши дозволену швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, та здійснила виїзд на праве узбіччя, внаслідок чого автомобіль став не керованим, перекинувся і з`їхав у кювет.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що є наслідком кримінально-протиправних дій водія ОСОБА_7 , пасажиру зазначеного автомобіля ОСОБА_9 спричинене тілесне ушкодження у вигляді повного вивиху головки лівої плечевої кістки зі зміщенням, що спричинило тривалий розлад здоров`я і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Пасажиру зазначеного автомобіля ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в ділянці голови; закритого перелому правої плечової кістки; закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася травматичним субарахнаїдальним крововиливом; забоєм головного мозку; забитої тупої травми грудної клітки, яка проявилася переломом грудини; множинними двобічними подвійними переломами ребер; закритої тупої травми грудного відділу хребта у вигляді перелому-вивиху тіла 7-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіння, та стоять в прямому причинному зв`язку з настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті ОСОБА_10 . Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок травматичного шоку, який розвинувся на фоні сполучної травми тіла, яка проявилась закритою черепно - мозковою травмою, закритою тупою травмою грудної клітини, закритою тупою травмою грудного відділу хребта.

В умовах даної події, водій ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху було необхідно урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, та у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та на даній ділянці автомобільної дороги дотримуватись швидкості руху не більше 50 км/год. Водій ОСОБА_7 , виконуючи вказані вимоги Правил дорожнього руху, мала технічну можливість запобігти настанню даної дорожньо - транспортної пригоди, а її дії перебувають у причинному зв`язку з її настанням.

Вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 29.04.2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покаранняз випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а при працевлаштуванні - роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положення ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 19.12.2024 на автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_11 , який поміщено на штрафмайданчик відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області скасовано .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз на загальну суму 7 328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 93 коп., а саме: за проведення судової інженерно транспортної експертизи № 3542/24-21 від 25.12.2024 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп., за проведення судової інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/25707-ІТ від 26.12.2024 2 785 (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 65 коп., за проведення судової додаткової інженерно транспортної експертизи № 3562/24-21 від 27.12.2024 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 16 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 29.04.2025 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати від дня постановлення нового вироку апеляційним судом. Початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 77 КК України на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування як основного, так і додаткового покарання, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинуваченій призначено, як основне так і додаткове покарання, тому суд повинен був звільнити її від відбування тільки призначеного основного покарання.

За таких обставин, звільняючи обвинувачену від відбування основного і додаткового покарання з випробовуванням та іспитовим строком, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для його скасування.

Крім того, неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст. ст. 75, 77 КК України) призвело до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і є підставою для скасування вироку відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України.

Оскільки, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вважаю, що призначене ОСОБА_7 покарання без реального відбування додаткового покарання є надмірно м`яким, незаконним та не обґрунтованим.

У такому разі, оскільки ОСОБА_7 призначено основне та додаткове покарання, то суд повинен був звільнити її від відбування тільки призначеного основного покарання, що судом не було визначено у резолютивній частині вироку та свідчить про порушення ст. 413 КПК України.

Теплицький районний суд Вінницької області у резолютивній частині вироку не визначив початок строку відбування ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно суд не зазначив, обчислення строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки, необхідно рахувати з дати набрання законної сили вироком суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, обвинувачену ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України та доведеність її вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Однак наявні підстави для скасування вироку суду.

Обвинуваченій ОСОБА_7 призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки.

При цьому, суд першої інстанції на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинувачену ОСОБА_7 від відбування як основного, так і додаткового покарання.

Відповідно до ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 77 КК України на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування як основного, так і додаткового покарання

Зазначене вказує про неправильне застосування ст. 75, ст. 77 КК України

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 призначено, як основне так і додаткове покарання, суд першої інстанції повинен був звільнити її від відбування тільки призначеного основного покарання.

За таких обставин, звільняючи обвинувачену ОСОБА_7 від відбування основного і додаткового покарання з випробовуванням та іспитовим строком, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_7 призначено основне та додаткове покарання, то суд першої інстанції повинен був звільнити її від відбування тільки призначеного основного покарання, що свідчить про порушення ст. 413 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 в резолютивній частині обвинувального вироку, з-поміж іншого, суд ухвалює рішення про початок строку відбування покарання.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 55 КК України при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання до обмеження волі, у разі застосування статті 77 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту набрання вироком законної сили.

Однак, Теплицький районний суд Вінницької області у резолютивній частині вироку не визначив початок строку відбування ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, обчислення строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на два роки, необхідно рахувати з дати набрання законної сили вироком суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

Неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність ст. ст. 75, 77 КК України призвело і до невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості і є підставою для скасування вироку відповідно до ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України.

З урахуванням викладеного наявні підстави для ухвалення нового вироку.

Перевіривши всі обставини кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413 414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 29.04.2025 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати від дня постановлення вироку апеляційним судом. Початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4