Провадження № 1-кп/638/1749/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000656 від 04.04.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця д. Русаки, Дятловського району Гродненської області, Білорусь, громадянина України, одруженого, офіційно працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

встановив:

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 04.04.2025, близько 07.07 годин, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилось за можливе, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Niva» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 23 Серпня, м. Харків, під`їхавши до перехрестя з вул. Отакара Яроша, виконуючи поворот ліворуч у напрямку руху до вул. Дерев`янка у м. Харкові, діючи необережно, не виконав вимоги дорожнього знаку розділу 33 п.п. 2.1 ПДР України «Дати дорогу», не впевнившись у безпеці свого маневру, почав здійснювати виїзд з другорядної дороги на головну тим самим не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі по вул. Отакара Яроша в бік проспекту Науки, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим грубо порушив вимоги п.п 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 16.11 ПДР України «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

- розділ 33 п. п. 2.1 «Дати дорогу». «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою.»

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілий ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, у зв`язку із подією 04.04.2025 мав місце закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення, який належить до категорії ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості.

Згідно з висновком комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису у даній дорожній обстановці водій автомобілю «Chevrolet Niva» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Niva» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 23 Серпня, м. Харків, під`їхавши до перехрестя з вул. Отакара Яроша, виконуючи поворот ліворуч у напрямку руху до вул. Дерев`янка у м. Харкові, діючи необережно, не виконав вимоги дорожнього знаку розділу 33 п.п. 2.1 ПДР України «Дати дорогу», не впевнившись у безпеці свого маневру, почав здійснювати виїзд з другорядної дороги на головну тим самим не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі по вул. Отакара Яроша в бік проспекту Науки, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим грубо порушив вимоги п.п 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину і повідомив, що дійсно мали місце події при зазначених вище обставинах. У скоєному щиро кається. На підставі вищевикладеного заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 46 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з обвинуваченим.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечував.

Своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, і відповідно до ст.12 КК України цей злочин є злочином невеликої тяжкості.

Пункт 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, скоїв злочин невеликої тяжкості, повністю відшкодував завдані збитки потерпілому.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст..46 КК України роз`яснені і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти закриття справи.

Таким чином, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, той факт що в рамках кримінального провадження відпала необхідність в арешті автомобіля та велосипеда, суд вважає за необхідне скасувати арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст. 174, п. 1 ч.2 ст.284 КПК України суд, -

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Скасувати арешт на майно, а саме автомобіль Chevrolet Niva р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипед Fort Sports series attack 29, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладений в рамках кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя