КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 липня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11.08.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. калінін рф, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 03.03.2023 приблизно о 18 год. 50 хв., керуючи в стані алкогольного сп`яніння (2,42 проміле) технічно справним автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Клавдіївської в м. Києві, зі сторони вул. Лісорубної в напрямку вул. Бахмацької, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України. У цей час, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, розташованому перед перехрестям вул. Клавдіївської з вул. Корсунська в м. Києві (по ходу руху зазначеного автомобіля) проїзну частину перетинала пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись зліва направо відносно напрямку транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2,9 «а», 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руку України, які виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який знижує увагу та швидкість реакції, умисно та зухвало ігноруючи вимоги ПДР України, свідомо розпочав керування технічно справним автомобілем марки «Jeep Grand Cherokee», д.р.н. НОМЕР_1 , в процесі якого, рухаючись по проїзній частині вул. Клавдіївської в м. Києві, будучи заздалегідь поінформованим про наближання до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2, маючи об`єктивну змогу спостерігати момент початку перетину проїзної частини пішоходом по нерегульованому пішохідному переходу та відповідно дати йому дорогу, будучи обізнаним, що в даному випадку пішохід має безперечну перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вступив на пішохідний перехід, а водій, в свою чергу, зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху та загрозу життю і здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований перед нерегульованим перехрестям вул. Клавдіївської з вул. Корсуньска в м. Києві (по ходу руху транспортного засобу), де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась зліва направо відносно напрямку зазначеного транспортного засобу.

Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, від яких померла в кареті швидкої медичної допомоги, під час проведення реанімаційних заходів.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і ї наслідками.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з уточненнями, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник зазначає, що суд безпідставно не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки витрати на поховання потерпілої були добровільно відшкодовані дружиною обвинуваченого. Звертає увагу, що інші вимоги від потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не надходили, про що свідчить відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні та лояльна позиція щодо призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Крім того вказує, що показання обвинуваченого про надання ним медичної допомоги потерпілій є доказом у кримінальному провадженні, який отриманий у передбаченому КПК України порядку та нічим не спростований, тому суд безпідставно не взяв до уваги цю обставину як таку, що пом`якшує покарання. Також зазначає, що суд безпідставно не визнав обставиною, що пом`якшує покарання - проходження ОСОБА_6 військової служби. Стверджує, що з огляду на всі обставини, суд мав можливість призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Положення ч.1 ст. 75 КК України прямо передбачають можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином не врахував стан здоров`я обвинуваченого, зумовлений пораненням в зоні бойових дій, що підтверджується наданими стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду медичними документами, зокрема свідоцтвом про хворобу гарнізонної військово-лікарської комісії НАМКЦ «ГВКГ» від 31.03.2025 № 2025-0331-1200.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 66 КК України колегія суддів визнає незадовільний стан здоров`я обвинуваченого обставиною, яка пом`якшує покарання.

Також суд першої інстанції належним чином не врахував факт добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_6 .

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що не має претензій до ОСОБА_6 , оскільки він оплатив поховання загиблої, відшкодував матеріальну шкоду, у зв`язку з чим просив пом`якшити призначене останньому покарання.

На думку колегії суддів, неврахування належним чином даних обставин призвело до призначення покарання, яке за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Позитивні дані про особу обвинуваченого, позиція потерпілого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та дають апеляційному суду підстави пом`якшити оскаржуваний вирок шляхом призначення ОСОБА_6 в порядку ч.1 ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 286-1 КК України, у виді обмеження волі на строк 5 років.

Саме такий вид та розмір покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення вироку в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11.08.2023 щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України основне покарання із застосуванням ст.69 КК України до 5 років обмеження волі.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.3 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

В іншій частині вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11.08.2023 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3