Провадження № 1-кп/638/1856/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000040 від 21.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту з 23.06.2022 ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття посади в окупаційній адміністрації, незаконно створеною окупаційною владою в м. Ізюм Харківської області, та реалізуючи його вступила в злочинну змову з окупаційними військами РФ, отримавши від них пропозицію на зайняття посади «специалиста сектора льготных категорий населения управления труда и социальной политики» тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області, в порушення Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Надалі, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, в період з 23.06.2022 до початку вересня 2022 року, точний час встановити судом не виявилось можливим, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «специалиста сектора льготных категорий населения управления труда и социальной политики», продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, здійснювала діяльність на займаній посаді, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території - в окупаційній адміністрації держави-агресора.

В судовому засіданні обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник обвинуваченої зазначив, що діяння передбачене ч. ст. 111-1 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а згідно з п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

У зв`язку з тим, що з дня вчинення діяння пройшло понад два роки, сторона захисту просить звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з закінчення строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 111-1 КК України (в редакції закону № 4025-VI від 15.11.2011, № 2617-VIII від 22.11.2018) відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення інкримінованого злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення інкримінованого злочину) давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що діяння вчинене ОСОБА_6 кваліфікується як кримінальний проступок, положення передбачене ч. 5 ст. 49 КК України судом не застосовується.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, суд приходить до переконання, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, а обвинувачена ОСОБА_6 звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 100, 369, 371, 373-376, 392, 395, 475 КПК України

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000040 від 21.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000040 від 21.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1