Справа № 750/6283/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/250/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина, раніше неодноразово судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 07 липня 2025 року, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, характеру та способу вчинення злочину та початкової стадії досудового розслідування, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, як незаконну та необґрунтовану, враховуючи, що ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та недоведеність, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та відсутність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цитування положень кримінального процесуального закону України та правових висновків, викладених у рішеннях Європейського суду з прав людини, захисник вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд не вказує, які докази підтверджують можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовуючи наявність даного ризику лише тим, що підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років позбавлення волі.

Поза увагою суду залишився той факт, що будучи затриманим 09 травня 2025 року, він жодного опору не чинив, надав добровільну згоду працівникам поліції на здійснення огляду належного йому побутового приміщення, що вказує на наміри належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Крім того, у зв`язку з уведенням на території України воєнного стану обмежений виїзд за кордон осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, що унеможливлює будь-яку можливість переховування його підзахисного за кордоном.

Доказів наявності підозри у вчиненні інших злочинів матеріали справи не містять, інкримінований ОСОБА_8 злочин не носить систематичного характеру, що підтверджується безпосередньо формулюванням оголошеної підозри, в якій зазначено про раптово виниклі неприязні відносини, тому ризик продовження чи повторення протиправної поведінки відсутній.

На порушення вимог ст. 194 КПК України, суд в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, чому до ОСОБА_8 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його зареєстрованого місця проживання чи інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи застави.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив про скасування ухвали слідчого судді та застосування до ОСОБА_8 будь-якого з більш м`яких запобіжних заходів, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, вказувала на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, а також ряд ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які в сукупності вказують на неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001376 від 08.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 07 травня 2025 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, судимість за вчинення якого в установленому законом порядку не знята і не погашена, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на прибудинковій території між будинками №36 та №38 по проспекту Левка Лук`яненка у м. Чернігові, в ході раптово виниклого конфлікту, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала такого нападу, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_9 шляхом нанесення трьох ударів в область нижньої щелепи потерпілого, та висловлюючи погрозу насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, демонструючи молоток, вимагав віддати грошові кошти, чим створив реальні умови потерпілому боятися здійснення таких погроз та усвідомити, що незаконні дії ОСОБА_8 щодо погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я на його адресу є конкретними та реальними і можуть заподіяти йому тілесні ушкодження або смерть, після цього, поваливши потерпілого ОСОБА_9 на землю, наніс не менше двох ударів кулаком в область голови та ніг, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійних саден м`яких тканин обличчя та нижньої губи, ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою обох кульшових суглобів, після чого з карману кишені відкрито заволодів мобільним телефоном «Xiomi Redmi 14C» 8/256 Gb вартістю 5 134,22 грн., таким чином вчинив напад з метою заволодіння чужим майном.

У порядку ст. 208 КПК України 08 травня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_8 .

У цей же день ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану, особою, яка раніше вчиняла розбій.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Долучені до клопотання матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що на даній стадії досудового розслідування є підставою для розгляду клопотання про вирішення питання щодо обрання підозрюваній особі запобіжного заходу.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми на етапі досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, внаслідок якого потерпілому був завданий комплекс тілесних ушкоджень, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, із конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Факт визнання вини та надання дозволу на огляд підсобного приміщення, не є гарантією виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, як помилково вважає захисник, адже офіційно ОСОБА_8 не працює, законного джерела прибутку від незареєстрованої діяльності не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість за вчинення розбою, у вчиненні інкримінованого злочину в даному кримінальному провадженні підозрюється в той час, як відбуває покарання з випробуванням, коли іспитовий строк не закінчився, що свідчить про обґрунтованість заявлених стороною ризиків.

До того ж, він може ухилитися від слідства та суду, усвідомлюючи можливий термін покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення як про це слушно зауважив слідчий суддя.

Факт визнання вини на початковому етапі досудового розслідування не вказує на відсутність заявлених стороною обвинувачення ризиків, як помилково вважає захисник, адже встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який під час випробувального терміну за попереднім вироком, замість того, щоб стати на шлях виправлення, влаштуватися на роботу та розпочати законослухняний спосіб життя, обрав для себе шлях заволодіння чужим майном.

Оголошений в країні воєнний стан та встановлення обмежень особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років для виїзду за кордон, як про це вказує захисник, не є перешкодою у настанні заявленого ризику, як ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Ухилення від органу досудового розслідування та суду полягає не лише у залишенні меж нашої країни, як помилково вважає захисник, а й у переховуванні в територіальних межах України, при тому, що через ведення активних бойових дій на значній території України, ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість наслідків, які можуть для нього наступити у разі визнання винуватим, не буде позбавлений можливості залишити нашу країну поза межами офіційних пунктів пропусків, в тому числі й через тимчасово окуповані території.

Стороною захисту не наведено тих об`єктивних підстав або ж відомостей про особу підозрюваного, які б давали можливість розглянути питання про обрання більш м`якого виду запобіжного заходу, як про це йдеться в апеляційній скарзі, тим більше, що досудове розслідування тільки розпочате, а характер та обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про зухвалість підозрюваного, який відкрито викрав майно потерпілого, при цьому не тільки погрожував застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я, а й застосував таке насильство, в результаті чого потерпілий отримав комплекс тілесних ушкоджень, що підвищує рівень суспільної небезпеки ОСОБА_8 та свідчить про обґрунтованість заявлених ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки.

Усі заявлені стороною обвинувачення ризики були перевірені та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, при цьому, в апеляційній скарзі вони не були спростовані захисником.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12