Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/359/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/3422/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, який не має на своєму утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 01.09.2025 з визначенням застави у 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 302 800 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_5 розмір застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 242 240 грн. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що ухвала суду є не законною та не обґрунтованою. Так, обгрунтовуючи клопотання про зменшення розміру застави захист звертає увагу суду на непомірний розмір застави порівняно зі статками підозрюваного. Зазначає, що підозрюваний є мешканцем с. Лиманівка, Лозівського району Харківської області, що фактично є прифронтовою зоною, з високою небезпекою для життя та здоров`я та значними проблемами з працевлаштуванням. До затримання він працював на будівництві та не був офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим не має можливості підтвердити розмір своїх доходів, які є не високими та не постійними. Однак, слідчим суддею безпідставно не було прийнято до уваги позитивні характеристики підозрюваного, а також той факт, що він раніше не судимий та вперше підозрюється у вчиненні злочину. Натомість, відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення розміру застави, суд обмежився зауваженням про наявність у власності ОСОБА_5 двох транспортних засобів, що напевне, на думку слідчого судді, свідчить про високі статки підозрюваного. До того ж, з часу затримання 03.06.2025 ОСОБА_5 постійно перебуває в Кропивницькому СІЗО та ніякого заробітку (доходу) взагалі не має. Вважає, що слідчим суддею надано не правильну оцінку цим обставинам та рівню статків ОСОБА_5 , у зв`язку з чим безпідставно відмовлено у зменшенні розміру застави, та визначення розміру, який є завідомо непомірним для підозрюваного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 02.06.2025 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), тобто в період дії на території України воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою з невстановленими особами, перебував в м.Дніпро, де шляхом обману отримав данні банківської картки № НОМЕР_1 , які ввів до системи мобільних платежів «Google Pay» на власному мобільному терміналі марки «nubia V70 Max», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що надало доступ до користування цією чужою карткою, яка видана банківською установою ПАТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_6 та відповідно отримав можливість користування грошовими коштами, що перебували на рахунку даної картки. У подальшому, реалізовуючи умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою з невстановленими особами, ОСОБА_5 02.06.2025 здійснював безготівкову оплату з вказаної чужої банківської картки за придбані товари в магазині «АЛЛО» та «Цитрус» на загальну суму 1 701 762, 20 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайствр), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та вчинене в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.190 КК України, про що 04.06.2025 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000985 від 03.06.2025 в межах строку досудового розслідування, по 01.09.2025 включно, з визначення застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні не закінчене, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. В той же час, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з заволодінням чужого майна шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 190 КК України, за яке законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Усвідомивши тяжкість свого вчинку, невідворотність покарання, яке йому загрожує, підозрюваний, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає з бабусею та дідусем на території Харківської області, а інкримінований злочин вчинено на території Дніпропетровської області, свідчить про відсутність у обвинуваченого тісних соціальних зв`язків, та зв`язків з конкретним місцем проживання, які б зобов`язували його перебувати за місцем проживання, роботи, а отже може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя не виключав можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілу, особисті дані якої тепер відомі, інших учасників, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення (у змові з невстановленими особами) з метою уникнення покарання. Крім того, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та його тяжкості, наявність реальної можливості внесення ним застави, суд вважав за необхідне, залишити розмір застави, визначений судом попередньою ухвалою, якою підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень.

Представник прокуратури у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення справи не надав. Захисник, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Підозрюваний ОСОБА_5 клопотання про безпосередню участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги захисника не подавав, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання або продовження запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2025 за №0000985 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

04.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

21.07.2025 постановою керівника Олександрійської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000985 до 3-х місяців, тобто до 03.09.2025.

22.07.2025 слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.09.2025.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд процесуальних дій.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_5 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована;незаконно впливати на потерпілу, інших учасників, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, дослідивши клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає і те, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується останній, дані про особу обвинуваченого, його майновий і сімейний стан, та залишив розмір застави, визначений судом попередньою ухвалою, якою підозрюваному було обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою, тобто в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 302 800 гривень, яка, на переконання колегії суддів, у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п.3 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо нього за загальним правилом визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб правильними. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 302 800 грн відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 липня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: