Справа № 569/6352/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді

ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду

м. Рівне матеріали кримінального провадження № 000684 від 14.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. горбатка приморського краю російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29.12.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на

4 роки, яке фактично відбув 01.10.2021 року;

вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2022 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік на підставі

ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. 21.02.2023 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області звільнений від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15.02.2022 року в зв`язку з закінченням іспитового строку;

вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 02.08.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК Ураїни до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

наразі перебуваючого у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2025 року, приблизно о 17 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_4 перебуваючи у під`їзді №2, на сходинковій клітці між 7 та 8 поверхами, будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, відкрито викрав, вирвавши з рук потерпілого ОСОБА_6 , належні останньому грошові кошти у сумі 25 000 грн, чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності його позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України як грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 одружений, непрацюючий, на обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, враховуючи письмову позицію потерпілого, вищезазначені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме: визнання вини та щире каяття, дані про особу обвинуваченого, готовність виконувати свій військовий обов`язок щодо захисту Батьківщини в лавах Збройних Сил України, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду даного кримінального провадження, те, що він визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, дав критичну оцінку своїм діям, готовність понести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи протиправність своїх дій та зробивши належні висновки, про що свідчить його щире каяття, і вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки, по-перше, злочин, що вчинив

ОСОБА_4 , не відноситься до: корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, кримінальних правопорушень, передбачених статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинених в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, не відноситься до катування, вчиненого представником держави, у тому числі іноземної, по-друге, наведені вище обставини та дані про особу ОСОБА_4 в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та свідчать про можливість призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі, встановлених в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення, повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, призведе до позитивних змін в його особистості, а також сприятиме готовності обвинуваченого до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що відверне підвищений ступінь суспільної небезпечності його особи та у сукупності призведе до бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 186 КК України, ст.ст.100, 124, 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 - тримання під вартою залишити без зміни до вступу вироку в законну силу, але не довше як на 60 днів.

Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання з 14 березня 2025 року.

Речові докази:

- 2 DWD-R з відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки "Редмі", темного кольору, у чохлі темного кольору з червоними кнопками, зв`язка ключів з магнітом для відкриття, ключ, рідина для електронних сигарет, вата медична, 16 гривень, чохол для голки - вважати повернутими обвинуваченому;

- грошові кошти в загальній сумі 3890 гривень - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1