Справа №523/6032/25
Провадження №1-кс/523/2378/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.408, ч.5 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

06 травня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_6 .

З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000880 від 27.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 408, ч.5 ст. 111-1 України, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.408, ч.5 ст.111-1 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 липня 1999 року проходив військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України, склавши Військову присягу на вірність Українському народу.

Відповідно до наказу начальника Південного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України від 25.01.2014р. №21-ос майора ОСОБА_6 призначено на посаду начальника групи реєстраційної та паспортної роботи 17 (Ізмаїльського) прикордонного загону (1 категорії) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас встановлено, що ОСОБА_6 складеної ним присяги не дотримав, та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст.1, 2, 17, 65 Конституції України, вимог ст.ст.6, 9, 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади Російської Федерації (далі - РФ) та службових осіб з числа керівництва збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил РФ (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_7 перед академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та збройних сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно- пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно- визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно, за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту Російської Федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська Народна Республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів РФ на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680- VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19 лютого 2022 року керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. ЗО, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ володимир вутін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді начальника групи реєстраційної та паспортної роботи 17 (Ізмаїльського) прикордонного загону (1 категорії) ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «майор» діючи з прямим умислом, з мотивів небажання взагалі виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушенні вимог ст.ст.11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4,5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12 травня 2014 року вчинив дезертирство, тобто на службу до розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується у АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану) не з`явився та 27.02.2015р. о 23год. 29хв. незаконно виїхав за межі підконтрольної території України в напрямок АРК Крим і командуванню про своє місцезнаходження не повідомив, таким чином незаконно знаходиться поза межами розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 та проводячи час на власний розсуд, незаконно ухиляючись від проходження військової служби до цього часу.

Він же, підозрюється у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді начальника групи реєстраційної та паспортної роботи 17 (Ізмаїльського) прикордонного загону (1 категорії) ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «майор», діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася у 2014 році російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, 27.02.2015 перебуваючи на території м. Ізмаїл Одеської області, маючи умисел на добровільне зайняття посади в незаконних державних органах, створених на тимчасово окупованій території о 23 год. 29 хв. незаконно виїхав за межі підконтрольної території України в напрямок АРК Крим, де після неодноразових спроб обійняти посади у органах державної влади російської федерації у грудні 2017 року погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації та в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно, протиправно зайняв посаду помічника голови «Республіки Крим» ОСОБА_8 та розпочав «службу» у незаконному державному органі, створеному на тимчасово окупованій території, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на необхідність проведення спеціального досудового розслідування, аргументуючи це обґрунтованістю вказаної підозри актом про проведення службового розслідування (інформація про невихід військовослужбовців тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі ОСОБА_6 ); протоколами допитів свідків (надано покази про надання розпорядження вищим командуванням про вихід особового складу з АР Крим до нових місць базування, проте ОСОБА_6 відмовився виконувати даний наказ та зрадив на вірність Українському народові перейшовши на бік росії; відповіддю з управління протидії кіберзлочинам в Одеській області, згідно якої здійснено огляд сторінок в інтернет-ресурсах, згідно яких вбачається, що ОСОБА_6 проходить військову службу у збройних силах росії федерації на території АР Крим; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками, згідно яких останні впізнали ОСОБА_6 ; протоколом огляду засобу масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» щодо вручення та належним чином ознайомлення підозрюваного із повістками про виклик останнього до слідчого до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та іншими матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З`ясувавши думку прокурора в підтримку клопотання слідчого, а також думку захисника підозрюваного про залишення на розсуд суду вирішення клопотання слідчого, слідчий суддя вважає необхідним його задовольнити з таких підстав.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.111-1 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з положеннями ст.42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованих Україною 24 серпня 1991 року визначено наступне: територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до положень п.7 ст.1 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території в АР Крим та переховується від органів слідства і суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на виклики слідчого, які опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» не прибув, про причини свого не прибуття не повідомив та таким чином свідомо ухилився від участі у проведенні слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України в АР Крим, а розшук Національною поліцією України не є ефективним через неможливість затримання ОСОБА_6 на території АР Крим, єдиним можливим способом притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень є визначене главою 241 КПК України здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого суду.

Керуючись ст.ст.2, 139, 297-1, 297-2, 297-3 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування задовольнити.

Подальше досудове розслідування кримінального провадження №0000880 від 27.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 408, ч.5 ст.111-1 України, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.408, ч.5 ст.111-1 КК України, здійснювати в порядку спеціального досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1