ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/922/25 Справа № 208/4353/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 908400 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 червня 2025 року включно та визначено заставу у розмірі 908400 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно вплинути на свідків в цьому кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді частково скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, оскільки 21.04.2025 року він помилково направив апеляційну скаргу не на адресу апеляційного суду. Вказує на необгрунтованість підозри та невідповідність письмового повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України. Зазначає, що суд не надав оцінку існуванню зазначених у клопотанні ризиків. Звертає увагу на відсутність доказів на підтвердження існування заявлених ризиків. Наголошує, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів. На його думку, запобіжних захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва прокурорів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000053 від 28 січня 2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом того, що група осіб знаходячись на території Донецької області, а саме м. Дружківка, займається незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу канабіс.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, з метою протиправного збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні стосунки, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в період часу з кінця січня 2025 року по теперішній час (більш точний період під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим), скоїла ряд злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , відповідно до свого злочинного наміру, пов`язаного з незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», розуміючи що реалізувати збут наркотичного засобу у великих обсягах йому самому не вдасться, запропонував своєму довіреному колу осіб ОСОБА_9 та його дружині ОСОБА_10 , незаконно збувати раніше виготовлений ним наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», з метою отримання спільного прибутку.

При цьому, ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_9 та його дружину ОСОБА_10 , про те, що він буде їм поставляти вже розфасований наркотичний засіб «канабіс», який буде виготовляти самостійно за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 . у свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 будуть забезпечувати зберігання наркотичного засобу «канабіс» за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , для його подальшого збуту, при цьому ОСОБА_10 повинна була отримувати особисто від ОСОБА_8 наркотичний засіб «канабіс» для подальшого його збуту та передавати ОСОБА_8 частину грошових коштів отриманих від раніше наданого ним наркотичного засобу «канабіс», ОСОБА_9 повинен був отримувати замовлення які будуть йому надходити на мобільний телефон, від споживачів щодо збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», на території м. Дружківка Донецької області, на що останні надали свою згоду.

Так, ОСОБА_8 , маючи близькі зв`язки з особами які ведуть свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, котрі володіють вичерпною інформацією відносно джерел придбання, виготовлення та збуту наркотичного засобу «канабіс», за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи єдиний намір на незаконний збут наркотичних засобів «канабіс» на території м. Дружківка, вирішили здійснювати збут при наступних обставинах у вказаний час.

ОСОБА_8 відповідно до його злочинного наміру, спрямованого на збут наркотичного засобу «канабіс», виготовляє наркотичний засіб, обіг якого обмежено «канабіс», після чого, ОСОБА_8 при особистій зустрічі здійснював передачу вже розфасованого придбаного наркотичного засобу з рук у руки ОСОБА_10 на території м. Дружківка Донецької області ( більш точна адреса під час досудового розслідування не відома) ОСОБА_10 в свою чергу, наданий ОСОБА_8 наркотичний засіб «канабіс» приносила за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 де в подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виконуючи роль збувальників, вже розфасований до окремих целофанових зіп пакетів починали його зберігати з метою подальшого збуту.

ОСОБА_9 , в свою чергу виконуючи роль збувальника за допомогою мобільного зв`язку займався обробкою замовлень на придбання наркотиків, корегує споживачів по своєму місцю знаходження у межах міста Дружківка де ОСОБА_9 здійснював збут наркотичного засобу - «канабіс» з рук у руки та отримував грошові кошти, які в подальшому передавав ОСОБА_10 .

Відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом №0000053 від 28 січня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

15.04.2025 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що повідомлено центр правової безоплатної допомоги.

15.04.2025 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами оперативного підрозділу УБН ГУНП в Донецькій області якими здійснюється оперативний супровід по матеріалам кримінального провадження; протоколами допиту в якості свідка оперативного покупця ОСОБА_12 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами огляду грошових коштів; протоколами огляду оперативного покупця; протоколами огляду щодо вилучення наркотичних засобів «канабіс» які придбавались ОСОБА_12 під час проведення контролю за вчиненням злочину. розсекреченими матеріалами проведених НСРД у вигляді протоколів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; розсекреченими матеріалами проведених НСРД у вигляді протоколу контролю за вчиненням злочину; розсекреченими матеріалами проведених НСРД у вигляді протоколу аудіо-відео контролю особи; розсекреченими матеріалами проведених НСРД у вигляді протоколу негласного відібрання зразків матеріалу, зокрема наркотичного засобу; протоколами допит свідків від 04.02.2025 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; висновками експерта № СЕ-19/105-25/3305-НЗПРАП від 04.04.2025; висновками експерта № СЕ-19/105-25/3239-НЗПРАП від 04.04.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в контексті її розуміння ЄСПЛ.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Наявність таких ризиків підтверджується тяжкістю кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомістю наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Заявлені прокурором ризики є цілком ймовірними та чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

При обрані ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити хоча б одну з дій, передбачених ст. 177 КПК України, та на які вказує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення підозрюваному покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування/суду та незаконного впливу на свідків, обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ніж тримання під вартою.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України.

Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку апеляційного суду, при визначенні розміру застави, слідчим суддею дотримано вимоги, встановлені ст.ст. 177, 178, 182 КПК України, та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та визначено заставу у розмірі 908400 гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді