Справа № 293/2314/21
Провадження № 1-кс/293/7/2025
УХВАЛА

16 липня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції)

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 у розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001492 від 16.08.2021 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальному провадженні про обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 справа №293/2314/21 передана судді ОСОБА_6 для розгляду.

15.07.2025 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив відвід судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 заяву про відвід судді ОСОБА_6 передано до розгляду судді ОСОБА_1 .

Заява ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 , яка занесена про протоколу судового засідання від 15.07.2025, мотивована тим, що головуючий суддя в судовому засіданні постановив ухвалу про закінчення допиту свідка ОСОБА_7 , не відклавши судовий розгляд в зв`язку з поганим самопочуттям обвинуваченого.

Обвинувачено ОСОБА_5 в удове засідання не доставлено, про дату час та місце розгляду заяви останній був повідомлений своєчасно та належним чином.

15.07.2025 на адресу суду від установи виконання покарань надійшла медична довідка, згідно якої зазначено, що ОСОБА_5 не може приймати участь у судовому засідання за станом здоров"я.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо розгляду заяви про відвід судді без участі обвинуваченого.

Захисник у судовому засіданні щодо розгляду заяви про відвід судді без участі обвинуваченого поклався на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_6 будь-яких пояснень щодо заявленого відводу не подав та у судове засідання не з`явився.

Враховуючи необов`язкову участь у розгляді заяви про відвід судді учасників справи, суд вважає за можливе розглянути заяву обвинуваченого ОСОБА_5 без його участі та участі судді, якому заявлений відвід. При цьому суд зауважує, що право на захист обвинуваченого не буде порушеним, оскільки захист його прав у судовому засіданні здійснює захисник, який не наполягав на участі обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід головуючого у справі.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволені заяви про відвід судді за безпідставністю. Наголосила, що ОСОБА_5 своїми діями умисно затягує розгляд справи.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні подану заяву обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_6 підтримав. Пояснив, що обвинувачений під час судового засідання від 15.07.2025, зокрема, під час допиту свідка ОСОБА_7 заявляв про погане самопочуття та наполягав на відкладенні розгляду справи. Також пояснив, що ОСОБА_5 викликалась швидка медична допомога та після надання медичної допомоги судове засідання було продовжено, проте обвинувачений і надалі заявляв про погане самопочуття та наполягав на відкладенні допиту свідка, однак головуючий ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого та закінчив допив свідка. За таких обставин обвинувачений вважає, що суддя ОСОБА_6 при розгляді справи є упередженим та підлягає відводу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Підстави для відводу судді визначені нормами статей 75-76 КПК України.

Зокрема, згідно із п.3,4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч.4, 5 ст.80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Так, з матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001492 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, справа №293/2314/22 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з процесуальним рішенням суду, яке полягало у закінченні допиту свідка, заявив відвід головуючому по справі судді ОСОБА_6 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_5 відвід судді ОСОБА_6 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК.

Доводи заявленого відводу судді ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_5 ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалою суду про завершення допиту свідка ОСОБА_7 .

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Утім, будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_6 при розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальним рішенням не є підставою для відводу судді.

Таким чином, заява ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 є невмотивованою та безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75,76,80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_9