УХВАЛА

7 травня 2025 року

м. Київ

справа № 753/20314/24

провадження № 13-30зк25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

перевірила заяву захисника ОСОБА_21 - адвоката ОСОБА_22 про перегляд за виключними обставинами постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), і

встановила:

Як видно з матеріалів провадження та наявних у Верховному Суді даних, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року ОСОБА_21 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Київський апеляційний суд постановою від 12 березня 2025 року залишив зазначене судове рішення без змін.

Захисник ОСОБА_21 - адвокат ОСОБА_22 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою, яку одночасно називає касаційною скаргою, про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_21 за виключними обставинами.

Захисник просить скасувати вказані вище постанови судів першої та апеляційної інстанцій, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_21 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на відсутність належних доказів у справі, які б підтверджували винуватість його підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, й на допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, що призвело до постановлення незаконних і необґрунтованих судових рішень.

Перевіривши наведені в заяві доводи, Велика Палата дійшла висновку, що у її прийнятті до провадження слід відмовити.

Статтею 48 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частин 2 та 10 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини засада остаточності судових рішень полягає в тому, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення.

Спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Підстави і порядок перегляду Великою Палатою рішень суду по справах про адміністративні правопорушення визначені Главою 241 КУпАП.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 45 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Велика Палата не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень по справі про адміністративне правопорушення з інших підстав, ніж ті, що встановлені процесуальним законом.

За приписами статті 2971 КУпАП єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.

Зазначена норма передбачає, що заява про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути подана особою (або в інтересах особи), на користь якої постановлено рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною.

Відповідно до вимог ст. 2978 КУпАП Велика Палата переглядає судові рішення лише за вказаною підставою.

Проте у заяві захисника йдеться про необхідність перегляду Великою Палатою судових рішень через відсутність належних доказів у справі та допущені судами попередніх інстанцій порушення матеріального та процесуального законів, тобто з підстав, які не передбачені КУпАП. Але заявник не посилається на наявність обставин, зазначених у Главі 241 КУпАП.

Оскільки захисник ОСОБА_22 оскаржує постановлені щодо ОСОБА_21 судові рішення з підстав, які не передбачені Главою 241 КУпАП, у прийнятті заяви до розгляду слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 294, 2971 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Велика Палата Верховного Суду

ухвалила:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви захисника ОСОБА_21 - адвоката ОСОБА_22 про перегляд за виключними обставинами постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1 Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_5 ОСОБА_13 ОСОБА_4 ОСОБА_14 ОСОБА_6 ОСОБА_15 ОСОБА_7 ОСОБА_16 ОСОБА_8 ОСОБА_17 ОСОБА_9 ОСОБА_18 ОСОБА_10 ОСОБА_19 ОСОБА_20