Справа № 302/1025/25
Провадження № 1-кп/302/149/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_8 , затверджене прокурором Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000140 від 28 червня 2025 року

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2025 року близько 07:00 год ОСОБА_5 , знаходячись навпроти будинку № 327-А в с. Лозянське Хустського району Закарпатської області, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «Фіат» моделі «Дукато», номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , пошкодивши скло на водійській дверці вказаного автомобіля, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-25/8548-АВ від 11.07.2025, із урахуванням зносу станом на 28.06.2025 становить 185870 гривень 00 копійок, скориставшись ключем, що був у замку запалювання, заволодів вказаним транспортним засобом та почав на ньому їхати в напрямку селища Міжгір`я, Хустського району. ОСОБА_5 був виявлений потерпілим, який наздогнав його та намагався припинити незаконні дії, під час чого, останній кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 удар в обличчя. У результаті своїх дій, ОСОБА_5 , згідно з висновком судового-медичного експерта №54-м від 11.07.2025, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , які розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_5 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 289 КК України.

Слідча звернулася до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу з дефектом емоційно-вольової сфери (F20.0), що позбавляла його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 , психічний розлад якого не перешкоджає його участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, не заперечував обставин, які викладені у фабулі клопотання слідчого та проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Крім того зазначив, що саме ним було вчинено суспільно-небезпечне діяння, обставини якого викладені у клопотанні прокурора, та саме він у червні 2025 року в с. Лозянське заволодів транспортним засобом.

Законний представник та захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу психіатричної допомоги із звичайним наглядом, в зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт заволодіння ОСОБА_5 28 червня 2025 року в с. Лозянське Хустського району Закрпатської області належним потерпілому транспортним засобом автомобілем марки «Фіат» моделі «Дукато», номерний знак НОМЕР_1 . Не заперечив проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

Крім того, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, які безпосередньо досліджені судом та у повній мірі підтверджують обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань,,

- протоколом заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_4 ,

- протоколом огляду місця події від 28.06.2025,

- висновком судово-медичного експерта №54-м від 11.07.2025,

- висновком експерта №СЕ-19/107-25/8548-АВ від 11.07.2025 транспортно-товарознавчої експертизи,

- висновком експерта №СЕ-19/107-25/8578-Д від 11.07.2025 судово-дактилоскопічної експертизи

Відтак у судовому засіданні, шляхом дослідження доказів, встановлено, що 28 червня 2025 року було вчинено суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян .

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovic v.Bosnia and Herzegovina", відповідно до якої почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», які суд застосовує як приклад сталого правозастосування (в якості правової визначеності як елемента верховенства права), примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №282 від 03 липня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу з дефектом емоційно-вольової сфери (F20.0), що позбавляла його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме примусового лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Наведені у вищевказаному висновку експертизи обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_5 неосудним.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричної експертизи №282 від 03 липня 2025 року, на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_5 страждав на психічний розлад, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. Тобто, у ОСОБА_5 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними).

На підставі вказаних обставини, суд доходить висновку про вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру.

Разом із тим, враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин вчиненого та наслідків, що настали.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виключити з фабули обставин вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яка зазначена у клопотанні, посилання прокурора на форму вини ОСОБА_5 та мету вчинення ним суспільно небезпечного діяння, а саме наступні твердження: «умисно» та «з метою заволодіння».

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є, зокрема госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, тобто поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з статтею 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Статтею 94 КК України регламентовано, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до положень ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів із звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Суд встановив, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 статті 289 КК України мало місце за встановлених обставинам і це суспільно-небезпечне діяння вчинив ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування було встановлено відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи №282 від 03 липня 2025 року, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервно-прогредієнтний тип перебігу з дефектом емоційно-вольової сфери (F20.0), що позбавляла його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, а саме примусового лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, у стані неосудності, при цьому, за своїм психічним станом потребує амбулаторного примусового лікування, суд вважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, не підлягають розподілу.

Відповідно до приписів ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та в інших випадках.

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України, враховуючи наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, відсутність підстав для конфіскації майна та відсутність цивільних позовів у цьому кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2025 року на транспортний засіб марки «FIAT DUCATO» фургон малотонажний - В, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на громадянку ОСОБА_9 мешканку с. Угерсько, Стрийського району Львівської області, та перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_2 , який передано під відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Обраний під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку зі звичайним наглядом слід залишити без змін до набрання цією ухвалою законної сили.

Керуючись ст. 19, 92-94 і ч.2 ст.289 КК України, ст. 124, 369-372, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_8 , затверджене прокурором Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_5 , примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2025 року за №0000140 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку вчиненням ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку зі звичайним наглядом залишити без змін, до набрання цією ухвалою законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 липня 2025 року на транспортний засіб марки «FIAT DUCATO» фургон малотонажний - В, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на громадянку ОСОБА_9 мешканку с. Угерсько, Стрийського району Львівської області, та перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який передано під відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази:

- транспортний засіб марки «FIAT DUCATO» фургон малотонажний - В, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на громадянку ОСОБА_9 мешканку с. Угерсько, Стрийського району Львівської області, та перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_2 , який передано під відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцю АДРЕСА_2 (розписка від 28.06.2025) залишити законному володільцю ОСОБА_4 ;

- уламки скла на тонуючій плівці чорного кольору з передніх лівих дверей транспортного засобу марки «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщені до паперового конверту НПУ СУ №1, змив з керма автомобіля транспортного засобу марки «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений до паперового конверту НПУ СУ №2, змив з ручки перемикання передач транспортного засобу марки «FIAT DUCATO» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений до паперового конверту НПУ СУ №3, змив з правої руки підозрюваного ОСОБА_5 , який поміщено до паперового конверту НПУ СУ №4 та змив з лівої руки підозрюваного ОСОБА_5 , який поміщено до паперового конверту НПУ СУ №5, які здано на зберігання в кімнату речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити після набрання ухвалою законної сили.

Ухвалу може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1