Справа № 294/713/25
Номер провадження 1-кп/294/462/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 рокум. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чуднів Житомирської області кримінальне провадження №0000003 від 27.02.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с Куманів Городоцького району Хмельниької області, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, інваліда ІІ групи, раніше судимого:

- 31.10.2023 вироком Київського апеляційного суду за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, окрім житла;

- 08.03.2024 вироком Волочиського районного суду Хмельницької області за ч. 4 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, 14.08.2024 звільненого умовно-достроково на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом відповідно до ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.08.2024, невідбутий строк 3 роки 4 місяці 13 днів.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця помічника гранатометника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону «Шквал», під час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Чуднівська лікарня», що за адресою: вул. Житомирська, 15 в м Чуднів Житомирської області, у порушення вимог ст. ст. 3, 1, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 49, 130, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у невстановлений час та дату, під час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Чуднівська лікарня», що за адресою: вул. Житомирська, 15 в м Чуднів Житомирської області, в ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання психотропної речовини з метою подальшого її вживання та зберігання без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання психотропних речовин, ОСОБА_4 , використовуючи свій мобільний телефон із доступом до соціальної мережі «Telegram», віднайшов персональну веб-сторінку невстановленої слідством особи з назвою « ОСОБА_6 » та замовив психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-он) масою 15,4683 г для власного вживання без мети збуту, яку близько 08 год 30 хв 27.02.2025 в пакунку забрав зі схованки на відкритій ділянці місцевості в лісосмузі поблизу вул. Житомирська в м Чуднів Житомирської області.

У подальшому, ОСОБА_4 придбані психотропні речовини -PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-он) помістив до кишені своєї куртки та переніс з вищевказаної ділянки місцевості до ділянки місцевості поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де був виявлений працівниками поліції, які в період часу з 09 год 10 хв по 09 год 30 хв 27.02.2025 провели огляд місця події, під час якого у ОСОБА_4 було вилучено психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-он) масою 15,4683 г, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту в особливо великих розмірах.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення викладена в обвинувальному акті, що був складений та затверджений 29.04.2025.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати судовий розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України, не досліджуючи докази, які ніким не оспорюються.

В судових дебатах прокурор просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 309 КК України та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, вирішивши долю речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що орієнтовно в лютому 2025 року знаходився у КНП «Чуднівська лікарня», де замовив в соціальної мережі «Telegram» психотропну речовину. Коли забирав її зі схованки, зустрів працівників поліції, які вилучили у нього придбані засоби. При цьому зазначив, що психотропну речовину придбав виключно для власного вживання, хоча не є наркотично залежною особою, а маса придбаної психотропної речовини у такій кількості коштувала дешевше, аніж у меншій. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В останньому слові просив суд не обирати йому реальну міру покарання, так як отримав другу групу інвалідності і потребує реабілітації, а в умовах несвободи це є неможливим та становить ризик залишитись без кінцівки.

Захисник обвинуваченого підтримав останнього, наголосивши суду, що обвинувачений захищав Батьківщину, внаслідок чого отримав поранення і тому зазначену обставину просив врахувати як пом`якшуючу.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження (Досліджені в судовому засіданні докази)

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Висновки суду

Згідно Таблиці № 1 Списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» «РVР» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно Таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188 особливо великим розміром PVP є його вага більша за 15 г.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, предметом якої була психотропна речовина в особливо великих розмірах.

V. Мотиви суду при призначенні покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має повну загальну середню освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак відповідно до виписки медичної карти амбулаторного хворого № 207 від 27.02.2025 у день скоєння кримінального правопорушення перебував в стані наркотичного сп`яніння, тяжких захворювань чи інвалідності не має, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, неодружений, має постійне місце проживання, за місцем мешкання скарг і заяв на ОСОБА_4 не поступало, раніше неодноразово судимий, востаннє - вироком Волочиського районного суду Хмельницької області за ч. 4 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Судом приймається до уваги та обставина, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, прийнятим на посаду стрільця помічника гранатометника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого взводу 2 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2024 за №251, та який 03.10.2024 вибув на лікування у зв`язку з отриманою мінно-вибуховою травмою під час виконання бойових завдань, у зв`язку з чим 08.02.2025 був визнаний непридатним до військової служби та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2025 вважається таким, що продовжує лікування.

Однак, суд зважає на те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 309 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.08.2024.

Судом приймається до уваги обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття.

Крім того, в умовах, коли особливо актуальним є конституційний обов`язок кожного громадянина захищати Батьківщину, суд визнає в якості пом`якшуючої ту обставину, що ОСОБА_4 добровільно уклав контракт та став на захист України під час введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, отримавши поранення та 21.07.2025 другу групу інвалідності. Зазначені обставини змушують обвинуваченого проходити довгу реабілітацію та лікування.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вчиненим в умовах умовно дострокового звільнення від призначеного покарання, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного та його позицію, який вину визнав, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої статті.

В той же час, згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, та приймаючи до уваги наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме щире каяття та захист обвинуваченим незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану, суд визнає дані обставини винятковими, які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та вважає, що мінімальна міра покарання за ч. 3 ст. 309 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, у зв`язку із чим, приходить до висновку про доцільність призначення йому покарання, необхідного і достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 309 КК України, а саме чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 до покарання, призначеного за цим вироком, слід часткового приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, ухваленим 08.03.2024 Волочиським районним судом Хмельницької області.

Однак, при призначенні остаточного покарання суд вважає за можливе виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та застосування положень ст.ст.75, 76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, відповідає вимогам ст. 65 КК України: є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередженню вчинення нових злочинів.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування становлять 2 387 грн 70 коп. та на підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.

Ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 23.04.2025 стосовно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в подальшому не продовжувався. Відомостей про невиконання запобіжного заходу обвинуваченим не встановлено, а тому, з урахуванням його належної процесуальної поведінки, до набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 70, 75, 76, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.03.2024 та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання , якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2 387 грн (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 коп.

Речові докази: психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-он) масою 15,4683 г знищити; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України» № НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7