1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8504/25 1-кс/335/3019/2025
28 серпня 2025 року м. Запоріжжя
28.08.2025 дізнавач СД ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , звернулась з клопотанням про накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , з. метою її збереження як речового доказу.
Клопотання обґрунтоване посиланням на таке.
Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 квартири належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 видане ВАТ «Запорізький завод Феросплавів» 27.12.2006 року).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, що підтверджує свідоцтво про смерть від 11.11.2016 року видане Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія 1-ЖС № 374754.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 загальною площею (кв.м): 29.6, житловою площею (кв.м): 16.76, реєстраційний номер об`єкта 18387525, частка квартири належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та частка квартири належить померлій матері останнього- ОСОБА_7 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що працює в ПРАТ «ІСКОЖ-2000», де у 2005 році познайомилась з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З того часу вони разом працювали та підтримували стосунки «начальник-підлеглий».
ОСОБА_6 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 за адресою : АДРЕСА_1 , яка померла у 2016 році.
У 2018 році ОСОБА_6 складено заповіт від 05.05.2018 року (зареєстрований в реєстрі №1-96, посвідчено державним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 ) щодо вказаного житла на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На початку 2024 року ОСОБА_6 мобілізували, про що він повідомив ОСОБА_5 , яка підтримувала з останнім дружні стосунки.
08.06.2024 року ОСОБА_5 від співробітників ТЦК за адресою її мешкання надійшла інформація, що ОСОБА_6 вважається безвісти зниклим.
Окрім цього, ОСОБА_5 повідомила, що за весь час відсутності ОСОБА_6 вона по декілька разів на місяць навідувалась до квартири та отримувала платіжки за комунальні послуги.
21.07.2025 року під час чергового візиту до вищевказаної квартири вона виявила, що замки на вхідних дверях замінено, речі господаря відсутні.
У подальшому вона звернулась до ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з відповідною заявою.
В ході перевірки викладених нею фактів, встановлено, що замки були замінені головою ОСББ «МАЯК 3-А» ОСОБА_9 , яка мала наміри здавати помешкання з метою погашення боргів за комунальні послуги, речі господаря квартири винесла у підвальне приміщення. В подальшому остання передала ключі від нових замків ОСОБА_5 .
Постановою дізнавача ключі від квартири АДРЕСА_2 визнано речовим доказом та передано до камери схову Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.
В ході досудового розслідування опитано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , який повідомив, що добре знав сусіда ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 , який мешкав з матір`ю. Остання померла в 2016 році, інших родичів в нього не було. Також, додав, що йому відомо про те, що ОСОБА_6 був призваний на службу до ЗСУ та в 2024 році зник безвісти.
За ствердженням дізнавача, об`єкт нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_1 , є майном, що є доказом вчиненого кримінального правопорушення, і тому підлягає арешту.
В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явилась, подавши заяву про розгляд клопотання без її участі.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Стаття 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Як свідчать матеріали клопотання, за відсутності власника, що вважається зниклим без вісті, зазначена у ньому квартира вже стала предметом дій певних осіб щодо готування до безпідставного володіння та користування нею без дозволу власника з метою отримання неправомірної вигоди, що створює ризики її пошкодження, псування, погіршення існуючого стану і, як наслідок, вартості.
Разом з цим, ризик незаконного відчуження цієї квартири чи розпорядження нею в інший спосіб є вкрай маловірогідним, оскільки право власності на квартиру залишається зареєстрованим за ОСОБА_6 , який склав заповіт щодо цієї квартири.
Відтак, слідчий суддя вважає необхідним і достатнім накладення арешту на вказану квартиру шляхом встановлення заборони на володіння і користування нею в будь-яких цілях за відсутності власника.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони на володіння і користування нею в будь-яких цілях за відсутності власника.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1