Справа № 756/9316/25
Провадження № 1-кс/756/1752/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, поданого у межах кримінального провадження №0001679 внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 23 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України.

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0001679 від 23 червня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть клопотання

У клопотанні слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення слідчим визначена згідно з частиною 4 статті 186 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити. Також надав на огляд відео з камер відеоспостереження з місця вчинення правопорушення, розписку захисника про отримання матеріалів клопотання, копію ухвали Оболонського районного осуду міста Києві від 2 червня 2025 року відповідно до якої було здійснено привіт іншого учасника даного кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місце проживання підозрюваного. Зазначив про те, що матеріали кримінального провадження, які додані до клопотання не підтверджують вину підозрюваного, а саме його умисел відкрито заволодіти чужим майном.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 23 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 186 КК України №0001679.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 червня 2025 року, приблизно о 20 год. 03 хв., ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Київ, просп. Литовський, 2, 2-А, а саме поряд з магазином «Єва» №3080, який належить ТОВ «РУШ».

Зайшовши до приміщення магазину «Єва» №3080 у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, а саме двох електричних тримерів, які знаходилися на товарних полках, та які належать ТОВ «РУШ».

Реалізуючи свій умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , усвідомлюючи те, що за його злочинними діями спостерігає персонал магазину, підійшов до товарних полок, на яких розташовувався товар для догляду, і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, своїми руками схопив два електричних тримери. У подальшому ОСОБА_4 , тримаючи при собі викрадене майно вибіг із приміщення магазину «Єва» №3080 та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 3 570 грн 4 коп.

У судовому засіданні встановлено, що постійного джерела доходу підозрюваний не має, через відсутність офіційного працевлаштування.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 червня 2025 року; постановою про визнання речовими доказами від 23 червня 2025 ркоу; довідкою від 23 червня 2025 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 23 червня 2025 року, 24 червня 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 24 червня 2025 року; постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 24 червня 2025 року; протоколом огляду предмета від 24 червня 2025 року.

Жодних спростувань чи додаткових пояснень, які б свідчили про недостатність обґрунтованості підозри у вказаному кримінальному правопорушенні у судовому засіданні підозрюваним та його захисником не надано.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною першою та третьою статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Пунктом 5 частини 1 статті 176 КПК України передбачено, що запобіжним заходом, зокрема, є тримання під вартою.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania).

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях, зокрема, «Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 та ін., відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини, викладені у клопотанні та матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення психологічного тиску або іншим чином на потерпілих та свідків, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 4 статті 186 КК Україниє тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, крім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що існує ймовірний ризик вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, не зайнятий суспільно-корисною працею.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

При цьому, доводи захисника про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місце проживання ОСОБА_4 , слідчий суддя не приймає, оскільки квартиру, у якій проживає підозрюваний, він орендує без укладеного договору та доказів на підтвердження його проживання за тією адресою суду не надано.

Водночас слідчий суддя, враховуючи усі обставини даного кримінального провадження, вважає необхідним при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 1 статті 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах , стосовно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 7, 31, 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-197, 309, 331, 350, 369-372, 376, 395 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0001679 внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 23 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з дня затримання - 24 червня 2025 року.

Установити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (одержувач - ТУ ДСА України в м. Києві, ЄДРПОУ - 26268059, банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA1012089, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. ЄДРПОУ суду - 02896785).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також покласти наступні обов`язки строком на 60 днів:

- не виїжджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Останнім днем строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 22 серпня 2025 року. Між тим, строк дії ухвали не може перевищувати меж строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, у випадку його не продовження, або не зверненням із обвинувальним актом до суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ ОСОБА_1