ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 626/259/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1221/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 246 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника потерпілого - ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 20 03 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком вказаного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який працює слюсарем в Наталинському підприємстві житлово-комунального господарства, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один ) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасовано арешт майна, накладений з метою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2024 року : на автомобіль марки ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, причіп ПГМФ н.з. НОМЕР_2 сірого кольору із дровами у кількості 1.1 метр кубічний, бензопила ТМ «Stihl» MS180 помаранчево-білого кольору, полімерна пляшка об. 1.5 л. з невідомою рідиною жовтого кольору за ознаками схожою на мастило, полімерна пляшка об. 2 л. з невідомою рідиною червоного кольору за ознаками схожою на паливо.

Речові доказі:

- автомобіль марки ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, яким відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 користується ОСОБА_7 , але власником якого є ОСОБА_10 , причіп ПГМФ н.з. НОМЕР_2 сірого кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , повернуто користувачу ОСОБА_7 ;

- дрова у кількості 1.1 метр кубічний, які передані за зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області повернуто власнику Берестинській міській раді;

- полімерну пляшку об. 1.5 л. з невідомою рідиною жовтого кольору за ознаками схожою на мастило, полімерну пляшку об. 2 л. з невідомою рідиною червоного кольору за ознаками схожою на паливо, які передані за зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області знищено;

- бензопилу ТМ «Stihl» MS180 помаранчево-білого кольору, передану за зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області на підставі ст.ст.96-1,96-2 КК України конфісковано у власність держави.

Цивільний позов Берестинської міської ради до ОСОБА_7 задоволено.

Долю процесуальних витрат визначено відповідно до ст. 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 25 жовтня 2024 року в період часу приблизно з 09-00 години до 10-45 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, всупереч ст.ст.4, 24, 67 68, 69 Лісового кодексу України та встановленого порядку охорони раціонального використання лісових ресурсів, п.п.2,3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою КМУ № 761 від 23.05.2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», не маючи спеціально передбаченого діючим законодавством дозволу на порубку дерев, виданого уповноваженим органом (лісорубного квитка чи ордеру), маючи на меті здійснити незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, перебуваючи на території захисної лісової смуги Берестинської міської ради Харківської області, неподалік с.Вишневе Берестинського району Харківської області, за географічними координатами 49.4151886, 35.3626725, розуміючи протиправність своїх дій та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, заздалегідь заготовленим та прилаштованим майном, що було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу, а саме бензопили ТМ «Stihl» MS 180, здійснив незаконну порубку дерев породи «Акація» сироростуча до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 6 штук з діаметрами пнів: 48см, 26см, 24см, 36см, 9см та 9см, «Ясен» сироростучий до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 3 штук з діаметрами пнів : 9 см, 10 см., 19 см, «Клен» сироростучий до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 2 штук з діаметрами пнів: 21см та 26см, спричинивши своїми умисними протиправними діями матеріальну шкоду територіальній громаді в особі Берестинської міської ради на загальну суму 50359 гривень 91 копійка.

Після чого частину незаконно спиляних дерев ОСОБА_7 завантажив до причепу ПГМФ моделі 830410 державний номерний знак НОМЕР_2 , який був зчеплений з легковим автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 та був виявлений працівниками поліції на місці незаконної порубки дерев.

Таким чином, дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати в частині вирішення долі речових доказів, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію речового доказу причеп ПГМФ моделі 830410, д.р.н. НОМЕР_2 та конфіскувати його у власність держави.

Такі вимоги апелянт аргументував тим, що оскільки обвинувачений використовував причеп як знаряддя вчинення злочину, кримінальне правопорушення скоєно умисно, за його вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі, до причепу необхідно застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив про задоволення апеляційної скарги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважали, що підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Представник потерпілого про час та дату розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв про неможливість розгляду справи без його участі не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, були зроблені на підставі його показань та доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст.246 КК України.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, колегією суддів не перевіряються.

Перевіряючи ж вирок в межах апеляційної скарги прокурора в частині вирішення долі речових доказів, зокрема незастосування спеціальної конфіскації на речовий доказ причеп, колегія суддів вважає, що доводи прокурора належним чином не обґрунтовані, з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

В той же час, колегія суддів констатує, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу

Крім того, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а також визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 дійсно використовував причеп ПГМФ моделі 830410, д.р.н. НОМЕР_2 , належний йому на праві власності, як знаряддя вчинення інкримінованих йому дій.

Разом з тим, на переконання колегії суддів у даному випадку, необхідним є дотримання принципу співмірності (пропорційності) щодо заходів, пов`язаних з конфіскацією майна.

Тобто вказаний принцип регламентує обґрунтованість втручання держави у права особи на володіння майном, зокрема шляхом конфіскації та передбачає не перевищення тієї мети, задля якої воно здійснюється.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти застосування спеціальної конфіскації на причеп, при цьому зазначив, що вказаний причеп є вкрай необхідний йому у повсякденному житті та є єдиним допоміжним засобом у веденні ним домашнього господарства.

ОСОБА_7 вказав що спеціальна конфіскація причепу позбавить його можливості забезпечувати родину, яка складається з дружини, трьох дітей та двох онуків.

Враховуючи викладене, колегія суддів переконана, що у даному випадку, враховуючи відсутність вказаного клопотання прокурора під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, а також з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, доцільність такого примусового заходу, як застосування спеціальної конфіскації відсутня.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора в частині необхідності застосування інституту спеціальної конфіскації у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 420, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 20 03 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 246 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4