Справа № 953/8044/23
н/п 1-кс/953/3725/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з вищою освітою, працюючої головним спеціалістом відділу перерахунків № 2 Пенсійного фонду України, незаміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4, 5 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше грудня місяця 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не бажаючи займатися законною трудовою діяльністю, вважаючи, що іншого шляху ніж злочинний для поліпшення свого матеріального становища не існує, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів вчинив кримінальні правопорушення проти власності заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки на території м. Харкова.

Так, ОСОБА_7 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, переслідуючи злочинний умисел, розробили план вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до якого останні, діючи умисно, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи телепередачу «Откровенный разговор», що транслюється на телеканалах російського телебачення, організували та здійснювали діяльність, пов`язану з наданням «цілительських» послуг, що використовуються для вчинення шахрайств.

У вказаній телепередачі, невстановлені в ході досудового розслідування особи, представляючись «помічниками ясновидців» та «ясновидцями», шляхом телефонних дзвінків, у тому числі, з використанням технічних засобів у системі SIP-телефонії, яка надає можливість змінювати параметри з`єднання, абонентські номери, IP-адреси та інші атрибути, спілкуються з потенційними потерпілими особами з приводу проблем, які у них наявні та володіючи інформацією про проблеми громадян, переслідують мету заволодіння грошовими коштами останніх вводячи їх в оману, та заявляючи про здатність допомогти їм у вирішенні проблем у житті та лікуванні хвороб через проведення «обрядів» та «зцілення». Після проведення «обрядів», відповідно до розробленого плану, потерпілі, які скаржилися на проблеми у житті, на стан свого здоров`я та, у тому числі, на стан здоров`я своїх близьких осіб, повинні здійснювати перекази грошових коштів на банківські картки, реквізити яких їм надавалися в ході телефонних розмов або надсилалися у багатоплатформовому месенджері «Telegram». Під виглядом «ясновидців», які представляються вигаданими іменами серед яких: «Софія», «Ангеліна», «Міра», « ОСОБА_8 », « ОСОБА_9 », «Азарія», «Стефанія», «Асія» та «помічників ясновидців», невстановлені в ході досудового розслідування особи, вводили в оману потерпілих, які не підозрюючи злочинний умисел співрозмовника, надсилали грошові кошти за проведення «обрядів», що полягали у вирішенні проблем та лікуванні хвороб при цьому не надаючи потерпілим зазначених послуг, а лише надаючи обіцянки позитивних результатів та «зцілень». Надалі при отриманні грошових переказів від потерпілих, невстановлена в ході досудового розслідування особа передавала інформацію ОСОБА_7 про надходження грошових коштів на банківські картки, після чого останній інформував інших співучасників для подальшого зняття грошових коштів у банкоматах, які розташовані у м. Харкові.

Розуміючи зручність та переваги вчинення кримінальних правопорушень у складі групи осіб, що надасть змогу об`єднати зусилля для успішного планування, підготовки, вчинення та приховування злочину, кожна з яких буде виконувати лише свої функції, ОСОБА_7 вирішив залучити до злочинної діяльності осіб, які є мешканцями м. Харкова.

Так, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняти участь у здійсненні злочинної діяльності, яка буде направлена на вчинення злочинів проти власності шахрайств, та яким довів розроблений ним злочинний план, розподіливши при цьому їх ролі та функції, спрямовані на досягнення цього плану, шляхи прикриття своєї злочинної діяльності, отримання та розподілу незаконних матеріальних благ.

На вказану пропозицію ОСОБА_5 та ОСОБА_10 погодилися та висловили бажання вчиняти корисливі злочини.

Таким чином, вказані особи, діючи за єдиним злочинним планом, за попередньою змовою групою осіб, сприяли вчиненню ряду шахрайств, у яких потерпілі втратили грошові кошти, довірившись «цілительським» послугам, які насправді не мали жодних результатів.

Так, згідно спільного злочинного плану ОСОБА_7 :

- розробив план вчинення злочинів проти власності, а саме незаконного заволодіння грошовими коштами громадян України, шляхом вчинення шахрайських дій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

- особисто залучив до вказаних злочинних дій осіб, які разом з ним повинні були незаконно заволодівати майном громадян України, шляхом вчинення шахрайських дій, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ;

- особисто здійснював керівництво групою осіб, розподіляючи та погоджуючи зі співучасниками функції, ролі та обов`язки кожного з учасників групи;

- контролював обіг грошових коштів, отриманих шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

- розподіляв між учасниками злочинної групи грошові кошти, отримані злочинним шляхом;

- займався пошуком банківських карток на які будуть надходити грошові кошти, які отримані злочинним шляхом;

У свою чергу, згідно спільного злочинного плану ОСОБА_5 :

- здійснювала функції щодо отримання та зберігання грошових коштів, отриманих злочинним шляхом;

- здійснювала облік всіх грошових коштів, що надходили внаслідок вчинення кримінальних правопорушень (вела детальну бухгалтерію щодо сум, отриманих злочинним шляхом).

- розподіляла між учасниками групи грошові кошти, які отримані злочинним шляхом.

ОСОБА_10 згідно спільного злочинного плану здійснював зняття грошових коштів з банківських карток та у подальшому передавав ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Так, не пізніше грудня місяця 2022 року (точну дату та час встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, за допомогою телепередачі «Откровенный разговор», яка транслюється на телеканалах російського телебачення, отримали інформацію про потерпілу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на одному з телеканалів російського телебачення побачила вищевказану телепередачу. У подальшому ОСОБА_11 , у зв`язку із проблемами зі здоров`ям онуки ОСОБА_12 вирішила скористатися послугами «ясновидців» з вказаної телепередачі, зателефонувавши на номер НОМЕР_1 за допомогою багатоплатформового месенджеру «Телеграм».

Надалі, невстановлені в ході досудового розслідування особи, представляючись «помічниками ясновидців» під вигаданими іменами, такими як: « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_14 », а також «ясновидцями» під вигаданими іменами, такими як « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 » та «Стефанія», повідомили потерпілій про наявність проблем зі здоров`ям її онуки у зв`язку з «порчами», які наявні у потерпілої та повідомили про необхідність проведення «обрядів» з метою зняття «порч» та лікування, за що остання повинна була сплатити грошові кошти.

Після чого, ОСОБА_11 , в силу свого похилого віку, сприймаючи отриману інформацію як достовірну, про те, що дійсно проведення «обрядів» допоможе вилікуватись її онучці ОСОБА_12 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, направлених на незаконне заволодіння її грошовими коштами у максимально можливому розмірі, у період часу з 28.12.2022 по 25.11.2024, за допомогою банків «ПриватБанк», «Ощадбанк» та платіжної системи «НоваПей» здійснила перекази грошових коштів на банківські картки банків «ПриватБанк» та «Ощадбанк», реквізити яких їй вказували зловмисники, а саме:

- 28.12.2022 грошові кошти у розмірі 23 790 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 29.12.2022 грошові кошти у розмірі 23 850 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 09.01.2023 грошові кошти у розмірі 48 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 10.01.2023 грошові кошти у розмірі 55 930 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 11.01.2023 грошові кошти у розмірі 79 600 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 13.01.2023 грошові кошти у розмірі 79 600 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 16.01.2023 грошові кошти у розмірі 80 100 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 18.01.2023 грошові кошти у розмірі 79 600 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 20.01.2023 грошові кошти у розмірі 94 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 23.01.2023 грошові кошти у розмірі 107 190 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 25.01.2023 грошові кошти у розмірі 131 340 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 27.01.2023 грошові кошти у розмірі 131 340 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 30.01.2023 грошові кошти у розмірі 130 880 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 01.02.2023 грошові кошти у розмірі 111 160 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 02.02.2023 грошові кошти у розмірі 20 050 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 04.02.2023 грошові кошти у розмірі 24 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 04.02.2023 грошові кошти у розмірі 15 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 04.02.2023 грошові кошти у розмірі 19 940 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , власником якої є ОСОБА_18 ;

- 07.02.2023 грошові кошти у розмірі 49 400 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 09.02.2023 грошові кошти у розмірі 101 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 11.02.2023 грошові кошти у розмірі 63 073 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 11.02.2023 грошові кошти у розмірі 64 969 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_19 ;

- 14.02.2023 грошові кошти у розмірі 99 250 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 16.02.2023 грошові кошти у розмірі 30 938 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 21.02.2023 грошові кошти у розмірі 129 146 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 25.02.2023 грошові кошти у розмірі 31 836 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 25.02.2023 грошові кошти у розмірі 25 798 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 27.02.2023 грошові кошти у розмірі 74 201 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , власником якої є ОСОБА_20 ;

- 11.03.2023 грошові кошти у розмірі 91 716 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , власником якої є ОСОБА_21 ;

- 11.03.2023 грошові кошти у розмірі 36 027 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , власником якої є ОСОБА_21 ;

- 21.03.2023 грошові кошти у розмірі 24 950 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , власником якої є ОСОБА_22 ;

- 23.03.2023 грошові кошти у розмірі 19 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , власником якої є ОСОБА_23 ;

- 23.03.2023 грошові кошти у розмірі 12 075 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , власником якої є ОСОБА_23 ;

- 23.03.2023 грошові кошти у розмірі 57 035 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , власником якої є ОСОБА_23 ;

- 06.04.2023 грошові кошти у розмірі 33 080 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , власником якої є ОСОБА_23 ;

- 21.04.2023 грошові кошти у розмірі 22 654 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , власником якої є ОСОБА_24 ;

- 29.04.2023 грошові кошти у розмірі 18 750 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_10 , власником якої є ОСОБА_25 ;

- 03.05.2023 грошові кошти у розмірі 18 712 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , власником якої є ОСОБА_24 ;

- 24.05.2023 грошові кошти у розмірі 39 800 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_11 , власником якої є ОСОБА_26

- 03.11.2023 грошові кошти у розмірі 33 000 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , власником якої є ОСОБА_27 ;

- 22.02.2024 грошові кошти у розмірі 39 800 гривень на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_13 , власником якої є ОСОБА_28 ;

- 06.07.2024 грошові кошти у розмірі 20 000 гривень на банківську карту банку «Ощадбанк» № НОМЕР_14 , власником якої є ОСОБА_28 ;

- 06.07.2024 грошові кошти у розмірі 10 000 гривень на банківську карту банку «Ощадбанк» № НОМЕР_14 , власником якої є ОСОБА_28 ;

- 27.07.2024 грошові кошти у розмірі 24 625 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк»№ НОМЕР_15 , власником якої є ОСОБА_29

- 11.10.2024 грошові кошти у розмірі 29 999 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 11.10.2024 грошові кошти у розмірі 10 700 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 12.10.2024 грошові кошти у розмірі 20 000 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 12.10.2024 грошові кошти у розмірі 20 600 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 16.10.2024 грошові кошти у розмірі 22 660 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 16.10.2024 грошові кошти у розмірі 19 704 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 05.11.2024 грошові кошти у розмірі 25 000 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 05.11.2024 грошові кошти у розмірі 14 300 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 25.11.2024 грошові кошти у розмірі 20 000 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 ;

- 25.11.2024 грошові кошти у розмірі 19 300 гривень на банківську карту банку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_16 , власником якої є ОСОБА_30 , на загальну суму 2 628 468 гривень.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , діючи умисно та по заздалегідь розробленому злочинному плану, отримувавши інформацію від невстановленої в ході досудового розслідування особи, про здійснені перекази грошових коштів ОСОБА_11 , передавав вказану інформацію ОСОБА_10 та невстановленим в ході досудового розслідування особам, які у свою чергу здійснили знаття грошових коштів у банкоматах, які знаходяться у м. Харкові. Після чого, вказані грошові кошти передавалися ОСОБА_5 з метою ведення бухгалтерської діяльності, обліку, підрахунку сум грошових коштів та розподілу їх між співучасниками.

В результаті протиправної діяльності групи осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , а також діями невстановлених в ході досудового розслідування осіб потерпілій ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2 628 468 гривень, тобто в особливо великих розмірах.

Крім того, не пізніше 21.09.2024 (точну дату та час встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію злочинного плану, узгодженого з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи повторно, за допомогою телепередачі «Откровенный разговор», яка транслюється на телеканалах російського телебачення, отримали інформацію про потерпілу ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка побачила вищевказану телепередачу на 8 телеканалі російського телебачення.

У подальшому ОСОБА_32 , у зв`язку з сімейними проблемами її доньки ОСОБА_33 , вирішила скористатися послугами «ясновидців» з вказаної телепередачі та зателефонувала на номер НОМЕР_17 . Надалі, невстановлені в ході досудового розслідування особи, представляючись «помічником ясновидців» під вигаданим ім`ям ОСОБА_34 та «ясновидицею» під вигаданим ім`ям « ОСОБА_16 », повідомили потерпілій про наявність сімейних проблем у зв`язку з «порчею», яка наявна у останньої та повідомили про необхідність проведення «обряду» з метою зняття «порчі», за що остання повинна була сплачувати грошові кошти.

Після чого, ОСОБА_32 , в силу свого похилого віку, сприймаючи отриману інформацію як достовірну, про те, що дійсно проведення «обряду» допоможе вирішити сімейні проблеми її доньки, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб, направлених на незаконне заволодіння її грошовими коштами, 21.09.2024 за допомогою платіжної системи «НоваПей» здійснила переказ грошових коштів на банківську картку банку «Ощадбанк», реквізити якої їй зазначали зловмисники, а саме на банківську карту № НОМЕР_18 , власником якої є ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на загальну суму 28 000 гривень.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , діючи по заздалегідь розробленому злочинному плану, отримавши інформацію від невстановленої в ході досудового розслідування особи, про здійснений переказ грошових коштів ОСОБА_32 , передав вказану інформацію ОСОБА_10 , який у свою чергу 21.09.2024 здійснив знаття вказаних грошових коштів у банкоматі, який знаходиться у м. Харків. Після чого вказані грошові кошти передалися ОСОБА_5 з метою ведення бухгалтерської діяльності, обліку, підрахунку сум грошових коштів та розподілу їх між співучасниками.

В результаті протиправної діяльності групи осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , а також діями невстановлених в ході досудового розслідування осіб, потерпілій ОСОБА_32 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 28 000 гривень.

Крім того, не пізніше 26.09.2024 (точну дату та час встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію злочинного плану, узгодженого з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи повторно, за допомогою телепередачі «Откровенный разговор», яка транслюється на телеканалах російського телебачення, отримали інформацію про потерпілу ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка на 8 телеканалі російського телебачення побачила вищевказану телепередачу. У подальшому ОСОБА_37 , у зв`язку з проблемами зі станом здоров`я та наявністю хвороб, вирішила скористатися послугами «ясновидців» з вказаної телепередачі, зателефонувавши на номер НОМЕР_19 . Надалі, невстановлені в ході досудового розслідування особи, представляючись «помічником ясновидців» під вигаданими іменами ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та «ясновидицею» під вигаданим ім`ям « ОСОБА_40 » вказали потерпілій про наявність у неї захворювань у зв`язку з «порчею», яка наявна у останньої та у членів її родини та повідомили про необхідність проведення «обрядів» з метою зняття «порчі», за що остання повинна була сплачувати грошові кошти.

Після чого, ОСОБА_37 , в силу свого похилого віку, сприймаючи отриману інформацію як достовірну, про те, що дійсно проведення «обрядів» допоможе вилікувати останню, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб, направлених на незаконне заволодіння її грошовими коштами, 30.09.2024 за допомогою банку «Ощадбанк» здійснила переказ грошових коштів на банківську картку банку «Ощадбанк», реквізити якої їй зазначали зловмисники, а саме на банківську карту № НОМЕР_18 , власником якої є ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на загальну суму 28 000 гривень.

Продовжуючи свої противоправні дії ОСОБА_7 , діючи по заздалегідь розробленому злочинному плану, отримавши інформацію від невстановленої в ході досудового розслідування особи, про переказ грошових коштів здійснених ОСОБА_37 , передавав вказану інформацію ОСОБА_10 , який у свою чергу 30.09.2024 обготівковував вказані грошові кошти у банкоматі, який знаходиться в м. Харків. У подальшому вказані грошові кошти передалися ОСОБА_5 з метою ведення бухгалтерської діяльності, підрахунку сум грошових коштів та розподілу між учасниками групи.

Надалі, 01.10.2024, невстановлені в ході досудового розслідування особи, повідомили потерпілій ОСОБА_37 , що необхідно продовжити проведення «обрядів» для зняття «порчі» з потерпілої та членів її родини, здійснюючи психологічний тиск, вказуючи на те, що вона та її родина загине. ОСОБА_37 , в силу свого похилого віку, сприймаючи отриману інформацію як достовірну, про те, що дійсно проведення «обрядів» допоможе вилікувати її та зберегти життя родини, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб, направлених на незаконне заволодіння її грошовими коштами, 02.10.2024 за допомогою банку «Ощадбанк» здійснила переказ грошових коштів на банківську картку банку «Ощадбанк», реквізити якої їй зазначали зловмисники, а саме на банківську карту № НОМЕР_18 , власником якої є ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на загальну суму 28 000 гривень.

Продовжуючи свої противоправні дії ОСОБА_7 , діючи по заздалегідь розробленому злочинному плану, отримавши інформацію від невстановленої в ході досудового розслідування особи про переказ грошових коштів, здійснених ОСОБА_37 , передав вказану інформацію ОСОБА_10 , який у свою чергу 02.10.2024 здійснив зняття вказаних грошових коштів у банкоматі, який знаходиться в м. Харків. У подальшому вказані грошові кошти передалися ОСОБА_5 з метою ведення бухгалтерської діяльності, підрахунку сум грошових коштів та розподілу між співучасниками.

В результаті протиправної діяльності групи осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , а також діями невстановлених в ході досудового розслідування осіб потерпілій ОСОБА_32 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 56 000 гривень.

18.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: заявою ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 30.08.2024; протоколом огляду документів від 31.08.2024; заявою ОСОБА_32 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_32 від 12.12.2024; заявою ОСОБА_37 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_37 від 12.12.2024; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 від 11.01.2025; протоколом огляду документів від 11.01.2025; протоколом огляду предмету (мобільного телефону) від 11.01.2025; протоколами оглядів від 03.09.2024, 18.11.2024, 19.11.2024, 12.12.2024, 19.12.2024; протоколом за результатом проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи та додатками до нього від 29.10.2024 стосовно ОСОБА_7 ; протокол за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.10.2024 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом за результатом проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи від 29.10.2024 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 30.10.2024 стосовно ОСОБА_5 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 26.11.2024 стосовно ОСОБА_10 ; протоколом за результатом проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи та додатками до нього від 26.10.2024 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом за результатом проведення НСРД візуальне спостереження за особою від 26.12.2024 стосовно ОСОБА_41 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 27.12.2024 стосовно ОСОБА_5 ; протоколом за результатом проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи від 27.12.2024 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.01.2025 стосовно ОСОБА_41 ; протоколом за результатом проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи від 21.02.2025 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом за результатом проведення НСРД зняття і інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.02.2025 стосовно ОСОБА_7 ; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.03.2025; протоколом огляду предмету (мобільного телефону) від 17.03.2025; протоколом огляду документів від 17.03.2025; протоколами обшуків від 18.03.2025 за місцем мешкання ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_41 від 19.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_42 від 26.03.2025.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

18.03.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16.05.2025 включно з визначення суми застави у розмірі 454 200 гривень.

Постановою в.о. керівника Харківської обласної прокуратури від 09.05.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 продовжено до 3 місяців, тобто до 18.06.2025.

Слідчий зазначає, що 16.05.2025 строк застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, оскільки для закінчення розслідування, з метою неупередженого виконання вимог чинного кримінального процесуального кодексу України, необхідно виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відео-, звукозапису; провести огляд інформації, що перебуває у володінні банківської установи АТ КБ «ПриватБанк», яка отримана в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів з метою отримання інформації, яка має доказове значення в рамках вказаного кримінального провадження; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-металознавчої експертизи; за допомогою співробітників УОТЗ ГУНП в Харківській області провести аналіз інформації операторів мобільних зав`язків ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл» про вхідні та вихідні дзвінки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 з метою встановлення всіх осіб, які можуть мати відношення до вчиненого злочину, або володіти інформацією, що має значення для органу досудового розслідування; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки лінгвістичних семантико-текстуальних експертиз; отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження результати негласних слідчих (розшукових) дій проведених в порядку ст. 264 КПК України; провести інші слідчі (розшукові) дії для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у інкримінованим їм кримінальним правопорушенням; встановити місцезнаходження свідків, які є власниками банківських карток на які надходили грошові кошти, отримані злочинним шляхом та осіб, які отримували вказані грошові кошти та допитати вказаних осіб в якості свідків; провести слідчі (розшукові) дії відносно підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 з метою перевірки на причетність до вчинення інших злочинів аналогічного характеру; встановити всіх осіб причетних до скоєння даних злочинів, відносно яких прийняти рішення відповідно до ст. 276 КПК України; повідомити підозрюваним ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про підозру в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Провести вказані процесуальні дії у двомісячний строк з дня повідомлення про підозру ОСОБА_5 не виявилося можливим внаслідок особливої складності провадження, через кількість підозрюваних осіб, кількість речових доказів вилучених під час проведення обшуків, подальшого проведення їхнього огляду, встановлення всіх потерпілих, проведення аналізу інформації отриманої під час проведення комплексу негласних слідчих розшукових дій, а також у зв`язку з необхідністю проведення великого обсягу слідчих (розшукових), процесуальних дій та судових експертиз, проведення яких потребує значного часу та без результатів яких неможливо завершити досудове розслідування.

Необхідність продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу застосування запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, а саме тим, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаходячись на свободі незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання у повному обсязі.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень не визнала, зазначила, що тільки рахувала грошові кошти, які передавав їй ОСОБА_7 , та зберігала їх у себе в період, коли останній зложивав алкоголем. Вказала, що з цих грошових коштів собі нічого не залишала, що це за гроші також не знала. Потерпілих не знає, жодного умислу на заволодіння грошовими коштами у неї не було. Заперечувала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не має наміру переховуватись або іншим чином перешкоджати проведенню досудового розслідування, просила застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, зазначив, що підозра є необґрунтованою. Вказав, що орган досудового розслідування не встановив причетності ОСОБА_5 до заволодіння грошовими коштами, жодних активних дій його підзахисна не здійснювала. З матеріалів негласних слідчих розшукових дій вбачається, що ОСОБА_5 рахувала грошові кошти та повідомляла скільки ОСОБА_43 їй надав, ОСОБА_43 давав їй вказівки скільки грошей варто передати йому, скільки ОСОБА_10 , а скільки залишити у неї вдома. Відтак, ОСОБА_5 вела бухгалтерський облік грошових коштів, в жодній розмові немає згадки про те, що це за грошові кошти. Доказів того, що ОСОБА_5 знала, що грошові кошти отримані злочинним шляхом матеріали справи не містять. Просив врахувати відомості про особу його підзахисної, яка офіційно працевлаштована, раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та здійснює догляд за матір`ю, має міцні соціальні зв`язки. Зазначив, що ОСОБА_5 співпрацює зі слідством та приймає участь в усіх слідчих діях. Просив обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у виді домашнього арешту в період з 18 год до 07 год наступного дня, що буде цілком достатньо для досягнення завдань кримінального провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, захисника, підозрювану, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, є доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно бути розглянуте згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).

Частиною 5 ст. 199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням додаткових відомостей щодо продовження існування ризиків та спливу строків досудового розслідування.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Судом встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 за № 0000147, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4, 5 ст. 190 КК України.

18 березня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

18 березня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 16 травня 2025 року включно, із встановленням підозрюваній застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 коп.

Постановою в.о. керівника Харківської обласної прокуратури від 09.05.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 продовжено до 3 місяців, тобто до 18.06.2025.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 18 березня 2025 року, якою підозрюваній застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.05.2025, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 18.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, які перелічені вище у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, ч. 5 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може вдатися до відповідних дій. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас, окрім врахування ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , не залишається поза увагою слідчого судді те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Також вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрювана у разі не обрання їй запобіжного заходу, який належним чином не забезпечить виконання покладених на неї обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Співставлення негативних для підозрюваної наслідків переховування у виді її покарання у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором її винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

У свою чергу сторона захисту не змогла навести достатні аргументи того, щоб взагалі виключити такий ризик.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Також, слідчим суддею взято до уваги твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Як встановлено під час судового засідання, на цей час досудове розслідування кримінального провадження триває, вирішується питання про проведення низки слідчих дій, з метою отримання доказів, з урахуванням механізму злочинної діяльності підозрюваної, знищення доказів даного кримінального провадження полягає лише в доступі до будь-яких мобільних пристроїв та Інтернету, доступ до яких, підозрювана буте мати, знаходячись на волі.

На підставі вказаного, слідчий суддя доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення наявності та актуальності ризику знищення, спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження на час розгляду клопотання.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує те, що вона підозрюється у скоєнні однорідних злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами осіб, шляхом їх обману, із застосуванням електронно-обчислювальної техніки. Слідчий суддя звертає увагу, що через тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, цей ризик повністю виключити неможливо, а тому при обранні запобіжного заходу він буде взятий до уваги у сукупності із іншими ризиками.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваної, а саме те, що вона раніше не судима, офіційно працевлаштована, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, однак дані відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваної під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини провадження та наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд враховує відомості про особу підозрюваної, проте, вказані відомості не стали для неї стримуючим фактором, та не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи учасників, суд прийшов до висновку, що всі зазначені обставини в сукупності свідчать про те, що єдиним запобіжним заходом, адекватним особі підозрюваної, здатним забезпечити її належну поведінку та запобігти встановленим ризикам, є тримання під вартою.

За таких обставин клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваної, яка підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень та за попередньою змовою групою осіб, доведених ризиків, розміру завданої шкоди погоджується, що застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваній ОСОБА_5 слід визначити заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 коп. Ця сума є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваної.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними по данному кримінальному провадженню з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, здати на зберігання до органу відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000147 від 03.04.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 37 (тридцять сім) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 червня 2025 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 18 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 коп, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок :

ТУ ДСА України у Харківській області (Отримувач коштів (одержувач): ТУ ДСА України у Харківській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26281249; Банк отримувача (одержувача): ДКСУ м. Київ; Код банку отримувача (МФО одержувача): 820172; Рахунок отримувача (Р/р): UA0006674; призначення платежу застава) до сплину терміну тримання під вартою.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк 2 місяці.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Київський районний суд м.Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1