29.04.2025
Справа № 642/2249/25
Провадження № 1-кс/642/602/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 р. м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000588 від 23.04.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000588 від 23.04.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2025 до ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківські області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що його знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи доступ до акаунту ОСОБА_5 в онлайн- застосунку «Приват24», таємно, під час дії воєнного стану, заволодів коштами останнього на загальну суму 4080 грн, які перерахував 17.04.2025, на картки своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди.

Разом з цим, 22.04.2025, в період з 17 години 05 хвилин до 17 години

15 хвилин, слідчим СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено огляд місця події за адресою: м. Харків,

вул. Зброярська, 1, в ході якого ОСОБА_6 видав 1 (один) мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який було поміщено до паперового пакету НПУ з пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії, що був вилучений у зв`язку з тим, що без вилучення вказаний предмет міг би бути знищений чи переданий іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

23.04.2025, в період з 10 години 45 хвилин до 11 години 15 хвилин, 1 (один) мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 був оглянутий був визнаний речовим доказом.

Слідчий зазначила, що з метою запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, перетворенню, пересуванню тимчасово вилученого майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», виникла необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 надали заяви до суду про розгляд клопотання у їх відсутності.

Власник вилученого майна, ОСОБА_6 надав заяву у якій зазначив, що не заперечує щодо арешту майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . Клопотання просив розглядати у його відсутності.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення такого клопотання.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, згідно положень ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Майно, яке було вилучено, імовірно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та повинно бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій з таким майном.

У зв`язку з чим з метою забезпечення збереження речових доказів та для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження є необхідність в накладенні арешту.

Постановою слідчого вищевказаний предмет визнаний речовими доказами у кримінальному провадженні №0000588 від 23.04.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим наявна необхідність у проведенні слідчих дій з вилученим майном щодо арешту якого звертається сторона досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 170, 171, 173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000588 від 23.04.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на 1 (один) мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy J2», з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , оскільки даний предмет має суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складено 29.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1