Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7357/25
Провадження № 1-кс/644/980/25
15.08.2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника неповнолітнього підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 ,

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , подане по кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 14.08.2025 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Україна, м. Харків, громадянин України, українець, учень 11 класу ХЛ №26, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2025 року старший слідчий СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , подане по кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 14.08.2025 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване тим, що в провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 14.08.2025 р.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.08.2025, приблизно о 22:45, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку інтернату для дітей з вадами, що розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та потерпілим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої у неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки неповнолітній ОСОБА_9 наніс не менше двох ударів кулаком по голові потерпілого ОСОБА_10 , від яких останній падав на землю, а також наніс не менше п`яти ударів руками та ногами по тулубу потерпілого ОСОБА_10 .

У свою чергу, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись поряд з неповнолітнім ОСОБА_9 , наніс не менше одного удару ліктем правої руки в область підборіддя потерпілого ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю та втратив свідомість.

Внаслідок вищевказаних протиправних умисних дій неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 спричинені відповідно до довідки ХОБСМЕ-2 від 14.08.2024 тяжкі тілесні ушкодження: травматичний набряк головного мозку, крововиливи під оболонки мозку, тупа травма голови, тупа травма грудної клітини з гематороксом, від яких потерпілий ОСОБА_10 помер.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий посилається на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2.незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні;

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив клопотання задовольнити з підстав викладених у клопотанні та обрати неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник неповнолітнього підозрюваного адвокат ОСОБА_5 вважає просив суд застосувати відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_9 підтримав думку захисника, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Законний представник підозрюваного - ОСОБА_11 вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надто суворий запобіжний захід.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 , вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надто суворий запобіжний захід.

Перевіривши матеріали клопотання, оцінивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 14.08.2025 р. за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

14.08.2025 року неповнолітній ОСОБА_7 затриманий у порядку ст.208 КПК України (фактично затриманий 14.08.2025 року о 15 годині 00 хвилин).

14.08.2025 року неповнолітньому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про те, що неповнолітній ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 України, а саме - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під вартою передувало затримання з моменту затримання.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в ході розгляду клопотання слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 України, який є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді реального позбавлення волі строком від 7 до 10 років, тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПУ України, а саме у разі визнання його винним та призначенні покарання судом у вигляді позбавлення волі це може викликати загрозу його втечі, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Разом з цим, на цей час досудове розслідування триває, на теперішній час не допитано всіх свідків та очевидців події, інші обставини кримінального провадження, а знаходячись на волі, неповнолітній ОСОБА_7 , який знайомий з вищезазначеними свідками, які вже безпосередньо допитані та іншим підозрюваним, дає йому змогу вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на осіб, які є свідками, підозрюваними у цьому кримінальному провадженні, тому в даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків, іншого підозрюваного з метою зміни їх показів.

Разом з цим, під час досудового розслідування для здійснення захисту підозрюваному надаються для ознайомлення всі матеріали досудового розслідування, а також надаються копії відповідних процесуальних документів, серед яких є інформація про анкетні дані свідків, підозрюваного, тому існує можливість того, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 121 КК України, з метою забезпечення гарантування присутності підозрюваного під час подальшого провадження, слідчий суддя вважає за можливе клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та обрати неповнолітньому підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, судом вивчалась можливість застосування стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу більш м`якого чим взяття під варту, для запобігання зазначених вище ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_7 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину спрямованого проти життя та здоров`я особи, зокрема умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2 та 3 частини першої статті 177 КПК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Судом також враховується, що на цей час є наявними ризики, передбачені п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, заразом, судом враховано, що на цей час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання судді, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зокрема й шляхом незаконного перетину державного кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності, будучи неповнолітнім, а також підтверджений ризик того, що ОСОБА_9 може впливати на на свідків, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, тому суд не вбачає можливості застосувати альтернативні запобіжні заходи, оскільки вони не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки неповнолітнього підозрюваного, суд, дійшов висновку, про необхідність застосування до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Будь яких відомостей щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, його вік та стан здоров`я, відомості про особу останнього, суд дійшов висновку, що зазначені прокурором ризики існують, застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_7 наразі є неможливим, у зв`язку з чим стосовно неповнолітнього підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також, беручи до уваги підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Отже, на підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , подане по кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 14.08.2025 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 12 жовтня 2025 року.

В строк тримання під вартою, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати строк його тримання під вартою в порядку ст. 208 КПК України, з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 серпня 2025 року.

Зобов`язатислідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_7 про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1