Справа № 750/1776/25
Провадження № 1-кс/750/2197/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Шполянського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, -

в с т а н о в и в:

30.05.2025 слідчий в ОВС СВ Управління СБУ в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав. Слідчий підтримав подане клопотання.

Захисник зазначив про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри. Зокрема, підозрюваний є підлеглим у військовій частині та виконує накази командирів, він не приймає самостійні рішення ні про заправку автомобілів, ні про списання палива, він особисто грошових коштів від збуту палива не отримував, до його обов`язків входить заправити автомобілі за вказівкою начальника, самостійно паливом військової частини він не має повноважень розпоряджатися, а отже не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Захисник звернув увагу, що відсутні докази щодо походження палива, про яке йдеться в повідомленій підозрі, зокрема щодо його належності до військового майна. На думку захисника, заявлені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, батьків і брата, проходить військову службу, де позитивно характеризується, безпосередньо приймав участь у складі ОСУВ «Хортиця» у відсічі збройної агресії РФ. Захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у разі застосування тримання під вартою просив визначити розмір застави.

Підозрюваний підтримав аргументи свого захисника, вказав на необґрунтованість заявлених у клопотанні ризиків, оскільки він фактично «живе на службі». Щодо обставин справи відмовився надавати відповіді на питання на підставі ст. 63 Конституції України.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512 від 23.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

29.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

У той же день, об 11 год. 53 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

За змістом ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник заперечив обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 .

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Проте, воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення. Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

На думку слідчого судді, досліджені у судовому засіданні докази є достатніми для твердження, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, є обґрунтованою. Зокрема, факти збуту військового майна дизельного палива приватним особам повністю підтверджено доданими до клопотання матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вказали про обставини придбання палива в особи, яку вони в подальшому впізнали при проведенні впізнання за фотознімками як ОСОБА_6 ; показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що він за вказівками ОСОБА_10 разом з останнім і ОСОБА_11 збували у лісі в бочках паливо, яке заправляли на території військової частини; вилученими в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 бочками з дизельним паливом, що підтверджено протоколами обшуку, огляду речей і документів, висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів; іншими матеріалами кримінального провадження. Збут дизельного палива як військового майна згідно з повідомленою ОСОБА_6 підозрою відбувався за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями, в тому числі з начальниками військових підрозділів, у відданні яких перебувало це військове майно, а тому зауваження захисника про те, що ОСОБА_6 не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, відхиляються. Продаж військовослужбовцем ОСОБА_6 дизельного палива, яке має використовуватись Навчальним центром ЗСУ в своїй навчальній діяльності щодо підготовки військовослужбовців для відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема реалізація понад семи тисяч літрів такого палива, вказує на можливе перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, а отже це свідчить про обґрунтованість повідомленої підозри в тому числі за ч. 1 ст. 114-1 КК України. Правильність кваліфікації діяння органом досудового розслідування не може бути перевірена в цьому судовому засіданні, оскільки для цього слід дослідити всі зібрані в ході досудового розслідування докази й надати їм оцінку, що можливо тільки під час судового розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення.

Отже, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 4 ст. 410 КК України, які є тяжким і особливо тяжким злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

При вирішенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, зокрема, вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом викрадення військового майна, що вчинено в умовах воєнного стану військовослужбовцем, що проходить військову службу в Навчальному центрі ЗСУ; також враховано вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан. Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі враховано, що вчинено викрадення військового майна військовослужбовцем, чим заподіяно шкоду ЗСУ під час дії воєнного стану, що також може бути додатковим мотивом для підозрюваного для переховування від кримінального переслідування. Підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на цей час досудовим розслідуванням не виявлено грошові кошти, отримані ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими особами за продаж викраденого дизельного пального (згідно з висунутою підозрою вартість такого пального становить понад чотириста тисяч гривень, що підтверджено висновком експерта). Підозрюваний може незаконно впливати на свідків з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших військових частин НОМЕР_2 навчального центру імені князя ОСОБА_12 , спільно з якими проходив військову службу. Підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки згідно з повідомленою підозрою ОСОБА_6 , будучи командиром автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу матеріально-технічних засобів роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , за попередньою змовою групою осіб здійснив викрадення військового майна (палива) в умовах воєнного стану, тому може продовжувати формувати надлишки паливно-мастильних матеріалів з метою їх подальшого збуту.

Також прокурор посилався на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема попередити своїх спільників про його викриття. На думку слідчого судді, цей ризик є необґрунтованим, оскільки як у військовій частині, так і у службових осіб 169 навчального центру імені князя ОСОБА_12 , які можуть бути причетні до вчинених протиправних діянь, проведено обшуки, також обшуки проведено в осіб, які придбавали викрадене дизельне пальне; про затримання ОСОБА_6 за підозрою в учиненні кримінального правопорушення не може бути не відомо вказаним особам та іншим військовослужбовцям Навчального центру ЗСУ, де підозрюваний проходить військову службу.

Захисник і підозрюваний посилалися на необґрунтованість зазначених у клопотанні ризиків. Разом з тим, ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій; кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому. Досліджені у судовому засіданні докази вказують на реальність зазначених у клопотанні ризиків і високу ймовірність учинення підозрюваним зазначених дій, з огляду на вказану оцінку зазначених обставин. Наявність у ОСОБА_6 сталих соціальних зв`язків, позитивна характеристика за місцем проходження служби, минула участь підозрюваного в захисті України не свідчить про можливість запобігання вказаним ризикам і не знижує високу ймовірність учинення відповідних дій.

Таким чином, у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому зважаючи на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи на дію воєнного стану та те, що ОСОБА_6 підозрюється, у тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, відсутні підстави для визначення розміру застави. На думку слідчого судді, застосування застави як запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на характер вчиненого протиправного діяння, зокрема, здійснення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом викрадення військового майна (палива), у тому числі зважаючи, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями під час воєнного стану протиправно реалізував приватним особам понад сім тисяч літрів дизельного палива, яке має використовуватись в навчальній діяльності щодо підготовки військовослужбовців для відсічі збройної агресії Російської Федерації.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11 год. 53 хв. 29.05.2025.

Строк закінчення дії ухвали 01 липня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1