Справа № 274/2684/24
Провадження № 1-кп/0274/398/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2023 за № 0001901 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

13.12.2023 року близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить останньому, рухався по проїзній частині вул. Козацька в м. Бердичеві в напрямку до с. Романівка та наближався до нерегульованого перехрестя вулиць Козацька - Господарська.

На перехресті вказаних вулиць, водій ОСОБА_6 проявив безпечність та неуважність, ігноруючи вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, під час руху в межах населеного пункту рухався зі швидкість, яка перевищувала максимально дозволену, у зв`язку із цим допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із передньою частиною лівої бокової поверхні автомобіля марки «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який здійснював виїзд із другорядної вулиці Господарська на головну вулицю Козацька в напрямку до вул. Чуднівська, розпочавши свій рух в той момент, коли автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 знаходився на відстані, яка є достатньою для зупинки.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломо-вивиху 6-го шийного хребця з ушкодженням спинного мозку та темно-червоними крововиливами в оточуючі м`які тканини в місці перелому, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. В подальшому 23.12.2023 року ОСОБА_11 , перебуваючи на лікуванні у КНП «Лікарня № 2 імені В.П. Павлусенка» Житомирської обласної ради, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.

Крім цього, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми з залученням декількох ділянок тіла: забою головного мозку; відкритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки, закритого перелому шийки лівого стегна, перелому лівих поперечних відростків L1-L5 хребців зі зміщенням; розриву брижі тонкої кишки, заочеревинної гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 , передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину на початку судового розгляду не визнав та показав, що взимку близько 12 год., більш точної дати він не пам`ятає, він рухався на автомобілі разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по вул. Козацькій в м. Бердичеві. Литвиненко сидів на місці переднього пасажира, а Козлюк на місці заднього. Дорожнє покриття в той день було мокре, а на узбіччі лежав сніг. Поблизу ресторації «Золота підкова» він зменшив швидкість до приблизно 80 км/год. В цьому ж місці він перетнув суцільну смугу, виїхавши частково на зустрічну смугу, оскільки біля ресторації стояли люди і він не хотів їх оббризкати. Раптово, приблизно за 50-70 метрів перед його автомобілем (пізніше на неодноразові, наполегливі, запитання захисника ОСОБА_5 обвинувачений вказав за 30-50 метрів, а ще згодом, після ще декількох аналогічних запитань, вказав, що за 30 метрів), на дорогу вискочив автомобіль Hyundai, з яким він здійснив зіткнення. Безпосереднє зіткнення відбулось посередині дороги, де наявний слід мастила. З моменту виїзду автомобіля Hyundai на дорогу до моменту зіткнення пройшла 1 секунда. Після події він втратив свідомість. Визнав, що перевищив дозволену швидкість. Цивільні позови потерпілих не визнав. В кінці судового розгляду обвинувачений вибачився перед потерпілою, заявив, що шкодує про те, що сталось.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 13.12.2023 року її чоловік перед обідом приїхав з роботи додому та трохи згодом пішов у справах. Приблизно через дві години до неї приїхала сестра та повідомила, що чоловік потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, після якої його направили в реанімаційне відділення в м. Житомирі. Просила покарати обвинуваченого суворо. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 13.12.2023 приблизно о 12-13 год. він приїхав у справах додому до ОСОБА_14 (загиблого). Після вирішення справ він повіз ОСОБА_14 на роботу. Рухались вони на автомобілі Hyundai Туксон - він був за кермом, а ОСОБА_14 сидів на передньому пасажирському сидінні. На дворі була сира погода, асфальтове покриття було вологе. Йому потрібно було виїхати з другорядної дороги на головну, повернувши наліво. Переди виїздом на головну дорогу він повністю зупинив свій автомобіль, подивився в обидва боки - перешкод не було. Вправо дорога проглядалась далеко, а вліво близько 150 метрів - до повороту. Він почав рух не квапливо. Коли вже частина його авто була на головній дорозі, в його смузі для руху, він побачив, як назустріч на великій швидкості, більше 100 км/год., наближалось авто темного кольору, яке рухалось по центру дороги таким чином, що 70%-80% автомобіля було на смузі зустрічного руху, тобто тій смузі, де рухався він. Побачив він цей автомобіль приблизно за 100 метрів, може трохи більше. Він гадав, що цей автомобіль повернеться в свою смугу руху. Безпосередньо перед зіткненням він намагався скерувати свій автомобіль вправо, щоб уникнути зіткнення. Далі сталась аварія. Безпосередній контакт відбувся в полосі для руху по головній дорозі, в якій він мав рухатись - зустрічна для автомобіля, що рухався до нього. Удар прийшовся в лівий бік його автомобіля. Після удару він вже нічного не пам`ятає, оскільки втратив свідомість. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх додатково тим, що він лікувався в реанімаційному відділенні в м. Бердичеві, потім у Вінниці, перенісши страждання. За час лікування схуднув до 49 кілограм. Йому довелось купувати трансплантати. Щодо міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, хоча захисники стверджували, що він частково визнає свою вину, його винуватість повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що того дня він та ОСОБА_16 були пасажирами в автомобілі обвинуваченого. Обвинувачений був за кермом, ОСОБА_17 на пасажирському сидінні позаду, а він на пасажирському сидінні спереду. Дорога була мокра, на узбіччі лежав сніг. По ходу руху їх автомобіля з провулку, який примикав до головної дороги справа, спокійно виїхав автомобіль Hyundai Туксон, він побачив його за 50-70 метрів. Водій автомобіля Hyundai зупинився за 1 метр до виїзду на головну дорогу, увімкнув покажчик лівого повороту і тоді, коли до нього залишалось 30-40 метрів, різко виїхав на головну дорогу. З моменту, коли Hyundai почав рух і до моменту зіткнення пройшла 1 секунда. Зіткнення відбулось ближче до центру проїзної частини в смузі для руху автомобіля Subaru. Удар прийшовся в лівий бік автомобіля Hyundai - ліве переднє колесо, водійська стійка. Після ДТП їх автомобіль розкрутило та обидва автомобілі відкинуло на зустрічне узбіччя, приблизно на 5-6 метрів. Вважає, що обвинувачений рухався зі швидкістю близько 80 км/год., але на спідометр він не дивився. Можливо, що під час зіткнення одне колесо автомобіля Subaru, яким керував обвинувачений, перетнуло роздільну смугу. Звернув увагу на масляне пляму по центру дороги, де він вважає, що відбулось зіткнення, але в інших місцях, в тому числі і там де автомобілі зупинились після ДТП, масляних плям не було;

-показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що 13.12.2023 приблизно в обідній час він рухався по вул. Козацькій в м. Бердичеві в автомобілі Subaru разом з обвинуваченим та ОСОБА_12 . Він сидів в автомобілі позаду. На дворі була погана погода, накрапав дощ. Рухались вони зі швидкістю приблизно 90 км/год. Поблизу кафе «Золота підкова», десь за 50 метрів від них, він побачив автомобіль Hyundai, який зупинився перед проїзною частиною. Коли до автомобіля Hyundai залишалось 30-35 метрів, то його водій різко почав рух ліворуч. Обвинувачений почав гальмувати, але відбулось зіткнення. З моменту початку руху автомобіля Туксон до моменту зіткнення пройшло до 2 секунд. Після ДТП він погано себе почував, сидів на узбіччі і не звертав увагу на те, що відбувалось далі;

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2023, схемою та фототаблицею до нього, під час якого оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди - перехрестя вулиць Козацька - Господарська в м. Бердичеві. Під час огляду встановлено: проїзна частина - горизонтальна ділянка пряма в площі, покриття асфальтобетонне, мокре, число смуг для руху одна в кожному напрямку, дорожня розмітка 1.1., 1.7 ПДР слабо проглядається, на вологому асфальтобетонному покритті майже непомітна. Загальна ширина проїзної частини вулиці Козацька становить 9.1 м., смуга для руху до с. Романівка - 4.8 м, в зворотному напрямку - 4.3 м. До проїзної частини праворуч та ліворуч примикають узбіччя (праворуч 0,1м, ліворуч 3,4 м.), які засніжені. Об`єкти, які обмежують оглядовість відсутні. При виїзді з вул. Господарської на вул. Козацьку встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Зафіксована обстановка та фактичне розташування слідової інформації на місці події, а саме загальний вигляд місця дорожньо-транспортної пригоди, загальний вигляд слідової інформації, зокрема сліди юзу, сліди технічних рідин, осип уламків з обох транспортних засобів, розташування транспортних засобів, локалізація пошкоджень на транспортних засобах, зокрема: на автомобілі Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкоджена передня частина - бампер, капот, моторний відсік, переднє ліве колесу без тиску, інші під тиском. В автомобілі Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкоджена передня ліва частина: переднє ліве крило, водійські двері, переднє ліве колесо без тиску, інші під тиском (т. № 1 а.п. 230 - 248);

- даними висновку експерта від 14.02.2024 № СЕ-19/106-24/303-ІТ з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким на момент дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_3 , знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автомобіля Hyundai Tucson не встановлено яких - небудь ознак технічного характеру, які могли б призвести до раптової відмови або втрати працездатності систем, що впливають на безпеку дорожнього руху (т. № 2 а.п. 1-9);

- даними висновку експерта від 13.02.2024 № СЕ-19/106-24/299-ІТ, відповідно до якого на момент дорожньо-транспортної пригоди, робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автомобіля Subaru Forester не встановлено яких - небудь ознак технічного характеру, які могли б призвести до раптової відмови або втрати працездатності систем, що впливають на безпеку дорожнього руху (т. № 2 а.п. 11 - 19);

- даними висновку експерта від 19.02.2024 № СЕ-19/106-24/301-ІТ, відповідно до якого первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою частиною автомобіля Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , та передньою частиною лівої бокової поверхні автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_3 . В момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю автомобіля Subaru Forester та повздовжньою віссю автомобіля Hyundai Tucson складав близько 117°±5°. Місце зіткнення автомобілів Subaru Forester та Hyundai Tucson розташоване по вул. Козацька в м. Бердичів, на деякій відстані перед ближньою межею утворення осипу уламків обох ТЗ (позиція № 6 на схемі) та сліду технічних рідин (позиція № 5 на схемі) відносно напрямку руху до с. Романівка (т. № 2 а.п. 21 - 32);

- даними відеозапису та протоколу огляду предметів від 02.01.2024 (цього ж відеозапису) з фототаблицею до нього, відповідно до якого 02.01.2024 в період часу з 14:20 до 14:50 в приміщенні кабінету № 28 Бердичівського РВП було проведено огляд оптичного диску «CD-R», на якому знаходиться відеозапис «1_04_М_5852.h265» з камери відеоспостереження, яка знаходиться на зовнішній частині будівлі ресторації «Золота Підкова», що за адресою: м. Бердичів, вул. Козацька, 32. При відкритті вказаного відеофайлу за допомогою програвача «Рlаyer» на екрані з`являється відеозапис, в огляд якого потрапляє проїзна частина вул. Козацька в м. Бердичів, поряд приміщення ресторації «Золота Підкова», тротуари по обидва боки вказаної вулиці. Відеозапис розпочинається із позначенням «2023-12-13 11:59:05». В нижній лівій частині вказаного відеозапису наявне системне позначення «САМ 04». В системний час «2023-12-13 12:03:07» в огляд відеокамери потрапляє рух автомобіля «Subaru Forester», який рухається по проїзній частині в напрямку до с. Романівка. На момент появи його в огляді камери відеоспостереження помітно, що він рухається по зустрічній смузі для руху та в процесі руху зміщується ще лівіше до узбіччя зустрічної смуги для руху. В системний час «2023-12-13 12:03:09» автомобіль «Subaru Forester», рухаючись в напрямку до с. Романівка, зникає з огляду вказаної камери відео спостереження (т. № 2 а.п. 36, 38 - 40);

- даними протоколу огляду від 05.01.2024 з фототаблицею, в ході проведення якого оглянуто ділянку місцевості, яка знаходиться поряд з будівлею ресторації «Золота Підкова» за адресою: м. Бердичів, вул. Козацька, 32. Оглядом встановлено, що навпроти центрального входу до ресторації «Золота підкова» знаходиться бетонна опора, на якій встановлена камера відео спостереження. Огляд вказаної камери спрямований у бік с. Романівка Бердичівського району. В подальшому під час проведення вказаного огляду проведено заміри відстаней, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку із чим встановлено: відстань від краю проїзної частини (краю карману для паркування) до будівлі ресторації «Золота підкова» становить 5.6 м.; відстань від дальнього кута приміщення ресторації «Золота підкова» до краю сходинок для входу до вказаного закладу становить 15.8 м.; ширина карману для паркування, який знаходиться навпроти входу до ресторації «Золота підкова» становить 2.1 м.; відстань від дальнього кута приміщення ресторації «Золота підкова» до ближньої межі перехрестя вул. Козацька-Гослодарська становить 49.0 м.; відстань від дальнього кута приміщення ресторації «Золота підкова» до крайньої межі, яка входить в огляд камери відеоспостереження становить 29.6 м. (т. № 2 а.п. 41 - 42);

- даними висновку експерта від 26.02.2024 № КСЕ-19/106-24/485, відповідно до якого в даній дорожній обстановці автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 під час його проїзду повз ресторацію «Золота підкова», виходячи з даних файлу з відеозаписом «1_04_М_5852.h265», рух якого зафіксовано у проміжок часу з 12:03:07 по 12:03:08, рухався зі швидкістю 132,3 км/год. Відповідно до зафіксованого положення автомобіля «Subaru Forester» до моменту його виїзду з поля огляду камери відеоспостереження, виходячи з даних файлу з відеозаписом «1_04_М_5852.h265», рух якого зафіксовано у проміжок часу з 12:03:07 по 12:03:08, останній розташовувався на відстані від правого краю проїзної частини на відстані, що становить 76% від загального значення ширини проїзної частини, тобто - в смузі для зустрічного напрямку руху. Виходячи з досліджених параметрів руху автомобіля «Subaru Forester» за вказаним відеозаписом, проведених в двох попередніх питаннях впроваджувальної експертизи, слід зазначити, що з технічної точки зору, у даній дорожній обстановці, водієві ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 11.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту головний судовий експерт відділу автотехнічних досліджень ОСОБА_19 підтвердив висновки, надані ним у експертизі та пояснив, що дослідження відеозапису проводилось за допомогою ліцензованого американського спеціалізованого криміналістичного програмного комплексу AmpedFive. Загалом для визначення швидкості руху автомобіля достатньо двох або навіть і одного кадру. В даному випадку швидкість визначалась виходячи з шести повних кадрів та по півкадра на початку та кінці відео. В експертизі він визначив швидкість руху автомобіля Subaru в момент проїзду камери відеоспостереження, яка складала 132 км/год.. В процесі проведення експертизи він не досліджує послідовність кадрів, а досліджує кадри окремо. Швидкість відтворення відеозапису ніяким чином не впливає на його висновки. Він є співавтором методик з визначення швидкості руху транспортних засобів, які пройшли наукову експертну раду. (т. № 2 а.п. 44-55);

- даними висновку експерта № 5 від 10.01.2024, відповідно до якого згідно медичної документації у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в вигляді: струсу головного мозку, саден лобної ділянки голови. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, що не виключено виступаючими частинами салону автомобіля. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін та за обставин, як зазначено в постанові (т. № 2 а.п. 71-72);

- даними протоколу огляду місця події від 23.12.2023 з фототаблицею до нього, під час проведення якого в приміщенні палати № 3 ВРІТ ТМО №2, за адресою: м. Житомир, вул. Романа Шухевича, 2а, оглянуто труп ОСОБА_11 . Видимі тілесні ушкодження на трупі відсутні (т. № 2 а.п. 74-77) ;

- даними висновку експерта № 1069 від 04.01.2024, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: переломо-вивих 6-го шийного хребця з ушкодженням спинного мозку та темно-червоними крововиливами в оточуючі м`які тканини в місці перелому. Дані тілесні ушкодження утворились прижиттєво від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, не залишивши в них яких-небудь характерних та специфічних ознак дозволяючих їх ідентифікувати, чим могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля, що рухався, при його зіткненні з перепоною, з достатньою для їх утворення силою прикладання, в своїй сукупності складають закриту хребетно-спинно-мозкову травму, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Окрім вищевказаних тілесних ушкоджень при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено переломи 5,6,7 ребер по лівій середньо-ключичній лінії з темно-червоними крововиливами в місцях переломів. Дані тілесні ушкодження утворились прижиттєво, від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів) з ребром, чим могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля, що рухався, при його зіткненні з перепоною, з силою прикладання необхідною для їх утворення, в сукупності складають закриту травму грудної клітки, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Темно-червоні крововиливи на м`яких покровах голови з їх внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-скронево-потиличній ділянці, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , утворились прижиттєво від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) не залишивши в них яких-небудь характерних та специфічних ознак дозволяючих їх ідентифікувати, чим могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля, що рухався, при його зіткненні з перепоною, мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Смерть ОСОБА_11 настала від переломо-вивиху 6-го шийного хребця з ушкодженням спинного мозку в результаті закритої хребетно-спинно-мозкової травми (т. № 2 а.п. 78-82);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2024 зі схемою та фототаблицею до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_10 розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди та на місці показав, яким чином автомобіль Hyundai Tucson під його керуванням рухався та здійснив зупинку перед перехрестям, розміщувався відносно меж проїзної частини до початку виїзду на перехрестя, а саме встановив залучений до проведення слідчої дії автомобіль у смузі руху проїзної частини вул. Господарська в м. Бердичів в напрямку до вул. Козацька на відстані 0,3 м. до краю перехрестя вказаних вулиць та на відстані 0,2 м. до правого краю проїзної частини вул. Господарська. Також, свідок ОСОБА_10 показав, що автомобіль Subaru Forester, коли він його помітив, рухався у смузі в напрямку до вул. Чуднівська на відстані 0,7 м. до розмітки 1.1. ПДР України, напрямок його руху був до с. Романівка. Показав місце зіткнення, яке знаходиться в смузі для руху вул. Козацька в м. Бердичеві в напрямку до вул. Чуднівська на відстані 2,6 м. від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. Також встановлено, що відстань від місця зіткнення до правого краю перехрестя вулиць Господарська - Козацька становить 12,0 м. Також свідок вказав траєкторію руху автомобіля Hyundai Tucson, яка є дугоподібною. Проведеними замірами встановлено, що відстань вказаної траєкторії руху з моменту виїзду на перехрестя до місця зіткнення становить 14,3 м. Використовуючи залучений до проведення слідчої дії автомобіль свідок долав дану траєкторію з моменту виїзду на перехрестя до місця зіткнення Т.1 - 3,03 с., Т.2 - 3,86 с., Т.3 - 3,53 с. (Т. сер. - 3,47 с. ), при цьому він зазначив, що саме в такому темпі рухався автомобіль Hyundai Tucson під його керуванням на момент дорожньо-транспортної пригоди (т. № 2 а.п. 83 - 90);

- даними висновку експерта № 4 від 10.01.2024, відповідно до якого згідно медичної документації у гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження в вигляді травми з залученням декількох ділянок тіла: забою головного мозку; відкритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки, закритого перелому шийки лівого стегна, перелому лівих поперечних відростків L1-L5 хребців із зміщенням; розриву брижі тонкої кишки, заочеревинної гематоми. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, не виключно виступаючими частинами салону автомобіля, в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін та за обставин, як зазначено в постанові (т. № 2 а.п. 91 - 92);

- даними висновку експерта від 14.03.2024 № 284/24-25, відповідно до якого відстань, яка потрібна для поперечного зміщення автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 з положення, яка складає 76% від загального значення ширини проїзної частини (від правого краю проїзної частини) до місця зіткнення, яке вказане свідком ОСОБА_12 , яке знаходиться у смузі для руху в напрямку до с. Романівка на відстані 1.8 м. від дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, при швидкості автомобіля 132,3 км/год., буде складати 55...65м. Відстань, яка потрібна для поперечного зміщення автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 з положення, яка складає 76% від загального значення ширини проїзної частини (від правого краю проїзної частини) до місця зіткнення, яке вказане свідком ОСОБА_18 , яке знаходиться у смузі для руху в напрямку до с. Романівка на відстані 1.3 м. від дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, при швидкості автомобіля 132.3 км/год., буде складати 55...65м. Покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 в частині руху автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 у смузі для руху в напрямку до с. Романівка є технічно неспроможними. Визначити ґрунтовність показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 в частині місця зіткнення транспортних засобів не представляється за можливе, так як неможливо надати категоричну відповідь стосовно місця зіткнення даних транспортних засобів (т. № 2 а.п. 94 - 99);

- даними висновку експерта від 20.03.2024 № 319/24-25, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, відповідно до заданих вихідних даних, зазначених в постанові про призначення даної експертизи, водій автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху, при русі його транспортного засобу з максимально дозволеною швидкістю руху - 50 км/год. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. та 12.4. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні №1, дії водія ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам пункту 12.4. Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні № 1, в діях водія ОСОБА_10 невідповідностей технічним вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України не вбачається. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_6 технічним вимогам пункту 12.4. Правил дорожнього руху України. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту експерт ОСОБА_20 підтримав свої висновки та показав, що швидкість руху автомобіля Subaru була вказана в постанові про призначення експертизи та складала 132.3 км/год. При такій швидкості обвинувачений не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем Hyundai, а тому в його діях є невідповідність вимогам п.12.4 ПДР. В даній дорожні обстановці небезпека для руху автомобіля Subaru виникає з моменту перевищення ним швидкості і виїзду на зустрічну смугу для руху. В свою чергу, водій автомобіля Hyundai не міг розраховувати на те, що автомобіль Subaru рухається з такою швидкістю і тому в його діях немає невідповідності технічним вимогам ПДР. Відхилення розрахункового місця зіткнення в повздовжній або поперечній проекції вулиці на декілька метрів, при швидкості автомобіля Subaru 132.3 км/год. та незмінних вихідних даних в слідчих експериментах, ніяким чином не впливає на висновок експерта. Аналогічно не впливає на висновок і наявність снігу на узбіччі проїзної частини. Також експерт вказав, що в висновку експерта №319/24-25 вказано про пішохода, що є опискою. Аналогічно просив вважати технічною помилкою перший абзац вихідних даних в експертизі №284/24-25, оскільки скопіював її з іншої експертизи (т. № 2 а.п. 112 - 117).

Відповідно до Результатів токсикологічного дослідження крові/сечі на вміст алкоголю від 17.12.2023 №5940, станом на 13.17 год. 13.12.2023 в крові обвинуваченого ОСОБА_6 етилового спирту не виявлено (т.2 а.п. 109).

Суд не покладає в основу вироку та визнає недостовірними фактичні дані, які зафіксовані в протоколах проведення слідчих експериментів від 18.01.2024 з участю свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 .

Так, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2024 зі схемою та фототаблицею до нього, свідок ОСОБА_15 розповів та показав яким чином рухався автомобіль «Subaru Forester» до дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, свідок встановив залучений до проведення слідчої дії автомобіль у смузі руху проїзної частини вул. Козацька в м. Бердичеві, в напрямку до с. Романівка, на відстані 1,7м. від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. Далі свідок встановив залучений до проведення слідчої дії автомобіль у смузі руху проїзної частини вул. Господарська в м. Бердичеві, в напрямку до вул. Козацька на відстані 2,0 м. до краю перехрестя вказаних вулиць та на відстані 2,2 м. до правого краю проїзної частини вул. Господарська та пояснив, що саме таким чином вказаний автомобіль рухався та зупинився перед перехрестям. На пропозицію показати місце зіткнення автомобіля Hyundai Tucson з автомобілем Subaru Forester, свідок показав місце зіткнення, яке знаходиться в смузі для руху вул. Козацька в м. Бердичеві, в напрямку до с. Романівка на відстані 1,8 м. від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. Також було встановлено, що відстань від місця зіткнення до правого краю перехрестя вулиць Господарська - Козацька становить 4,0 м. Свідок вказав, що траєкторія руху автомобіля Hyundai Tucson з моменту виїзду на перехрестя до моменту зіткнення була дугоподібною. Проведеними замірами встановлено, що відстань вказаної траєкторії руху з моменту виїзду на перехрестя до місця зіткнення становить 4,0 м. Використовуючи залучений до проведення слідчого експерименту автомобіль для подолання ділянки на тій швидкості, на якій рухався водій автомобіля Hyundai Tucson на момент пригоди, свідок долав дану траєкторію з моменту виїзду на перехрестя до місця зіткнення за Т1-1,01с., Т2-1,44с., Т3-1,53с. (середній час 1,32 с.), при цьому він зазначив, що саме в такому темпі рухався автомобіль Hyundai Tucson на момент дорожньо-транспортної пригоди (а.п. 57 - 64). Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 18.01.2024 з участю свідка ОСОБА_18 , останній розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди та встановив залучений до проведення слідчої дії автомобіль у смузі руху проїзної частини вул. Козацька в м. Бердичеві, в напрямку до с. Романівка, на відстані 1,0 м. від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України та вказав, що саме таким чином рухався до ДТП автомобіль Subaru. Також, встановив залучений до проведення слідчої дії автомобіль у смузі руху проїзної частини вул. Господарська в м. Бердичеві, в напрямку до вул. Козацька на відстані 2,2м. до краю перехрестя вказаних вулиць та на відстані 2,5 м. до правого краю проїзної частини вул. Господарська, при цьому повідомив, що саме таким чином автомобіль Hyundai Tucson рухався та зупинився перед перехрестям. Далі свідок показав місце зіткнення автомобілів, яке знаходиться в смузі для руху вул. Козацька в м. Бердичеві, в напрямку до с. Романівка на відстані 1,3 м. від дорожньої розмітки 1.1 ПДР України. Також встановлено, що відстань від місця зіткнення до правого краю перехрестя вулиць Господарська - Козацька становить 5,8 м. (т. № 2 а.п. 65-70).

Разом з цим, відповідно до висновку експерта від 14.03.2024 № 284/24-25 встановлено, що відстань, яка потрібна для поперечного зміщення автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 з положення, яка складає 76% від загального значення ширини проїзної частини (від правого краю проїзної частини) до місця зіткнення, яке вказане свідком ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , при швидкості автомобіля 132.3 км/год., буде складати 55...65м., відповідно показання цих свідків в частині руху автомобіля «Subaru Forester» у смузі для руху в напрямку до с. Романівка є технічно неспроможними. Показання ж потерпілого, які він підтвердив під час проведення слідчого експерименту з його участю про розташування автомобіля обвинуваченого на смузі для руху зустрічного транспорту (в смузі для руху в напрямку вул. Чуднівської), є сталим від початку проведення перших слідчих дій з його участю і до розгляду справи в суді та підтверджується висновком експерта №284/24-25.

Щодо місця зіткнення транспортних засобів, на яке вказали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_18 під час проведення слідчих експериментів, а саме в смузі для руху вул. Козацька в м. Бердичеві в напрямку до с. Романівка на відстані 1,8 м. (свідок ОСОБА_15 ) та на відстані 1,3 м. (свідок ОСОБА_18 ) від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, слід зауважити, що відповідно до висновку експерта від 19.02.2024 № СЕ-19/106-24/301-ІТ місце зіткнення автомобілів Subaru Forester та Hyundai Tucson розташоване по вул. Козацька в м. Бердичів, на деякій відстані перед ближньою межею утворення осипу уламків обох ТЗ (позиція № 6 на схемі) та сліду технічних рідин (позиція № 5 на схемі) відносно напрямку руху до с. Романівка. Як вбачається зі схеми до протоколу огляду місця події від 13.12.2023 слід технічних рідин (позиція № 5 на схемі) розташований по центру проїзної частини навпроти виїзду в вул. Господарської, а осип уламків обох ТЗ (позиція № 6 на схемі) знаходиться в смузі для руху в напрямку до вул. Чуднівської та на узбіччі, і лише незначною частиною захоплює проїзну частину в напрямку до с. Романівка. З показань обвинуваченого місцем зіткнення є місце сліду технічних рідин (позиція № 5 на схемі), а за версією потерпілого - смуга для руху в напрямку вул. Чуднівської. Таким чином, показання свідків в частині місця зіткнення в смузі для руху в напрямку с. Романівка на відстані 1,8 м. або 1,3 м. від дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, суперечать показанням обвинуваченого, потерпілого, та слідової інформації на місці пригоди, у зв`язку з чим суд визнає їх недостовірними та такими, що суперечать іншим доказам.

Крім того, у зв`язку з визнанням недостовірними фактичних даних, зафіксованих в протоколі проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 в частині місця зіткнення транспортних засобів, автоматично недостовірним стає і визначення темпу руху автомобіля Hyundai до зіткнення, оскільки вимірювання цього темпу проводилось до місця, яке обґрунтовано визнано недостовірним та таким, що суперечить іншим доказам, в тому числі показанням обвинуваченого.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого та вважає їх такими, які направлені на уникнення від кримінальної відповідальності, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. При оцінці суд, в першу чергу, керується доказами, які мають об`єктивний характер та не залежать від суб`єктивного сприйняття відстаней, часу тощо, учасниками дорожнього руху.

Так, в даному кримінальному провадженні встановлено та не оспорюється ніким з учасників, що 13.12.2023 близько 12-13 год. обвинувачений рухався на автомобілі Subaru по вул. Козацькій в м. Бердичеві в напрямку до с. Романівка та наближався до нерегульованого перехрестя вулиць Козацька та Господарська.

Проїжджаючи повз ресторацію «Золота підкова», що по вул. Козацькій, 32, автомобіль обвинуваченого рухався від правого краю проїзної частини на відстані, що становить 76% від загального значення ширини проїзної частини, тобто - в смузі для зустрічного напрямку руху, при цьому його швидкість складала 132,3 км/год. (висновок № КСЕ-19/106-24/485). До місця зіткнення залишалось приблизно 50 метрів (протокол огляду від 05.01.2024). Вказані докази підтверджують показання потерпілого в частині руху автомобіля Subaru на швидкості більше 100 км/год. та спростовують показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 в частині того, що поблизу «Золотої підкови» обвинувачений рухався зі швидкістю 80-90 км/год.

Таким чином, приблизно за 50 метрів до дорожньо-транспортної пригоди автомобіль обвинуваченого в межах населеного пункту мчав зі швидкістю, що дорівнює приблизно 37 метрам на 1 секунду, що давало йому можливість проїхати відстань до місця зіткнення приблизно за 1,35 секунди. Варто зазначити, що гальмівний шлях автомобіля при такій швидкості складає від 161,9 до 219,5 метра (п.1 дослідницької частини висновку експерта №319/24-25), тобто з технічної точки зору зупинити свій автомобіль ані за 50, ані за 100 метрів обвинувачений вже не міг, хоча при дотриманні п.12.4 ПДР - це було технічно можливо.

Також, суд критично ставиться до показань обвинуваченого, свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 в частині того, що автомобіль Hyundai під керуванням ОСОБА_10 виїхав на головну дорогу, коли до нього залишалось близько 30 метрів. Як було встановлено під час слідчого експерименту з свідком ОСОБА_12 (фактичні дані якого визнані судом недостовірними, однак використовується для мотивації висновків суду) середній час з моменту виїзду автомобіля Hyundai на проїзну частину дороги до зіткнення складав 1,32 сек. Свідок ОСОБА_18 під час досудового розслідування та проведення з ним слідчого експерименту взагалі не міг вказати швидкість та траєкторію руху автомобіля Hyundai, хоча в судовому засіданні свідок вказав, що з моменту початку руху автомобіля Hyundai і до зіткнення пройшло до 2 секунд. Вказані заміри, у співставленні з об`єктивно зафіксованою швидкістю руху автомобіля Subaru, свідчать про те, що небезпека для руху автомобіля Subaru виникла на відстані 48,5 метрів (з висновку експерта №319/24-25 10 сторінка), що робить показання обвинуваченого та свідків в цій частині неспроможними. Крім того, як було вказано вище, приблизно за 50 метрів до зіткнення швидкість руху автомобіля Subaru складала близько 37 метрів на 1 секунду, а тому початок руху автомобіля Hyundai за 30 метрів у співставленні навіть з мінімальним часом його руху до зіткнення, який вказаний свідком ОСОБА_12 та визнаний судом недостовірним з бік його очевидного зменшення, свідчить про те, що за цей час Subaru вже проїхав би майже 50 метрів, відповідно, зіткнення не відбулося б.

Окремо, варто зупинитись на показаннях свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, який показав, що під час руху приблизно за 50-70 метрів він побачив автомобіль потерпілого, який виїжджав з провулку, що примикав до головної дороги справа. При цьому, потерпілий спокійно під`їхав до виїзду на головну дорогу, зупинившись за 1 метр до виїзду, увімкнув покажчик лівого повороту і тоді, коли до нього залишалось 30-40 метрів, різко виїхав на головну дорогу, в результаті чого сталось зіткнення.

Варто нагадати, що мова йде про швидкість 132,3 км/год., тобто близько 37 метрів на секунду, яка була зафіксована приблизно за 50 метрів до зіткнення відеокамерою, яка розташована на ресторації «Золота підкова». Тобто, за версією свідка приблизно за 50-70 метрів він побачив автомобіль потерпілого, якщо перевести в часовий проміжок при встановленій швидкості, то це менше ніж за 2 секунди до зіткнення. І за ці дві секунди автомобіль потерпілого спокійно під`їхав до перехрестя, зупинився, увімкнув покажчик повороту та ще й встиг з місця виїхати до центру проїзної частини (місце зіткнення, на яке вказує обвинувачений), де безпосередньо вже відбулась аварія. Суд загалом критично ставиться до показань обох свідків, які їхали в одному автомобілі з обвинуваченим, та вважає такі показання намаганням посприяти обвинуваченому в уникненні від кримінальної відповідальності. Майже всі фактичні дані, які повідомили ці свідки (окрім дати, часу, загального місця дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів після ДТП) викликають обґрунтовані сумніви та визнані судом такими, що суперечать об`єктивним доказам у справі, а саме щодо швидкості руху автомобіля Subaru, його розташування на проїзній частині перед зіткнення, місце зіткнення, відстань, за яку було виявлено автомобіль потерпілого тощо.

Разом з цим, з показань потерпілого ОСОБА_10 , які були перевірені під час слідчого експерименту з його участю, вбачається, що середній час з моменту виїзду автомобіля Hyundai на проїзну частину дороги до зіткнення складав 3,47 сек., що у співставленні з швидкістю руху автомобіля Subaru свідчить про те, що небезпека для руху автомобіля Subaru виникла на відстані 127,5 метра (з висновку експерта №319/24-25 10 сторінка), тобто підтверджує показання потерпілого в тій частині, що автомобіль Subaru він побачив за 100, а можливо трохи більше метрів.

Крім того, об`єктивно підтверджуються і показання потерпілого в тій частині, що в момент початку його виїзду на головну дорогу автомобіля обвинуваченого взагалі не було в полі його зору. Вказаний висновок суду ґрунтується на зафіксованих, у фототаблицях до протоколу огляду місця події від 13.12.2023 та протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідками, даних. Зокрема, у цих фототаблицях зафіксована проїзна частина вул. Козацька в м. Бердичеві в місці орієнтовного зіткнення транспортних засобів (точного місця зіткнення експертним шляхом встановити не вдалось) в напрямку ресторації «Золота підкова» (звідки рухався обвинувачений). На фотографіях в т. №1 а.п. 236 (фото №1), 246 (фото №21), т.№2 а.п. 62 (фото №2), 63 (фото №3), 69 (фото №2), 70 (фото №3), 89 (фото №3), 90 (фото №6) зафіксована заокругленість проїзної частини вул. Козацької перед ресторацією таким чином, що виїжджаючи з вул. Господарської, водій автомобіля не бачить вулиці далі ніж це заокруглення (як показав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , перед виїздом на головну дорогу він повністю зупинив свій автомобіль, подивився в обидва боки та не виявив перешкод … Вправо дорога проглядалась далеко, а вліво близько 150 метрів - до повороту. Він почав рух не квапливо. Коли вже частина його авто була на головній дорозі, в його смузі для руху, він побачив, як назустріч на великій швидкості, більше 100 км/год., наближалось авто темного кольору).

Оцінюючи дії потерпілого ОСОБА_10 в даній дорожній ситуації, то суд зауважує, що відповідно до п.п. 1.4, 1.5 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, а дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як було вказано експертом ОСОБА_20 в судовому засіданні, в даній дорожні обстановці небезпека для руху для автомобіля Subaru виникає з моменту перевищення водієм швидкості і виїзду на зустрічну смугу для руху, а водій автомобіля Hyundai - ОСОБА_10 не міг розраховувати на те, що автомобіль Subaru рухається з такою швидкістю. Саме з цих підстав експерт вказав, що в діях ОСОБА_10 відсутня невідповідність технічним вимогам п. 10.1 ПДР України, з чим погоджується і суд.

Іншими словами, потерпілий ОСОБА_10 , виїжджаючи на головну дорогу з другорядної та розпочавши рух за відсутності перешкод міг розраховувати, що інші водії транспортних засобів дотримуються ПДР та рухаються в населеному пункті не більше ніж 50 км/год., що з врахуванням відстані оглядовості в обидва боки проїзної частини давало йому можливість безпечно виконати маневр лівого повороту, не створюючи при цьому небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, і об`єктивно не міг врахувати, що з-за повороту на швидкості не менше 132 км/год. по зустрічній смузі для руху мчить автомобіль, який подолає відстань від повороту, за яким його не видно, до його транспортного засобу за лічені секунди.

Таким чином, проаналізувавши усі докази, суд приходить до висновку, що в причинно-наслідковому зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху та суспільно небезпечними наслідками, що настали, є саме порушення водієм ОСОБА_6 п. 12.4 ПДР України.

Незгода сторони захисту з висновками експерта №КСЕ 19/106-24/485 щодо визначення швидкості руху автомобіля Subaru, у зв`язку з низькою якістю відеозапису та відсутністю методики проведення такої експертизи, ніяким чином не спростовує висновків експерта, який має право на проведення експертиз за спеціальностями 6.1, 10.1, 10.4, стаж роботи з 2001 року, підтвердив свої висновки в судовому засіданні і несе за них особисту відповідальність.

Під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про призначення у справі додаткової судової автотехнічної експертизи (в подальшому назвавши її комплексною фототехнічною експертизою обставин і механізму ДТП та транспортно-трасологічну експертизу), на вирішення якої захист просив поставити ряд запитань, зокрема 1) встановити, в якому місці проїзної частини відносно елементів дороги стався первинний контакт автомобілів Subaru та Hyundai; 2) враховуючи механічні пошкодження на автомобілях учасників ДТП, їх кінцеве розташування після зіткнення, визначити швидкість автомобіля Subaru на момент зіткнення; 3) з якою швидкістю рухався автомобіль Subaru на момент проїзду ресторації «Золота підкова» та на момент зіткнення; 4) чи мав технічну можливість водій ОСОБА_6 уникнути ДТП при швидкостях автомобіля Subaru розрахунковій, 80 км/час, допустимій, з моменту виникнення небезпеки для руху; 5) з урахуванням місця зіткнення, чи ґрунтовні покази ОСОБА_10 в частині того, що зіткнення ТЗ сталось на відстані 10 метрів від ближньої межі вул. Господарська на смузі руху вул. Козацька в напрямку вул. Чуднівська; 6) якими вимогами Правил дорожнього руху мав керуватись водій ОСОБА_21 в даних дорожніх умовах і чи відповідали його дії даним вимогам; 7) якими вимогами Правил дорожнього руху мав керуватись водій ОСОБА_6 в даних дорожніх умовах і чи відповідали його дії даним вимогам; 8) ким із учасників ДТП в даній дорожній ситуації була створена аварійна ситуація і чи регламентовані дії водія Правилами дорожнього руху, який опинився в аварійній ситуації; 9) чиї дії із учасників ДТП з технічної точки зору знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання суд виходив з того, що: 1) відповісти на питання №1 не має можливості з врахуванням того, що під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди прямолінійних слідів гальмування чи кочення транспортних засобів - учасників ДТП до їх місця первинного контактування, виявлено не було, що в свою чергу унеможливлює встановлення розташування хоч одного з транспортних засобів - учасника ДТП, відносно елементів проїзної частини (висновок експерта № СЕ19/106-24/301-ІТ); відповідь на питання №2 частково дав допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 , який вказав, що неможливо встановити як рухались автомобілі після зіткнення, а тому неможливо експертним шляхом встановити швидкість по відстані автомобілів після аварії (так звана швидкість по відкиданню транспортних засобів), крім того швидкість в момент зіткнення не є визначальною в даному кримінальному провадженні і її встановлення ніяким чином не може змінити висновків суду, про що описано в мотивах вище; 3) відповідь на питання №3 частково надано в експертизі №КСЕ-19/106-24/485, а в частині визначення швидкості в момент зіткнення транспортних засобів мотив аналогічний питанню №2; 4) відповідь на питання №4 надана в експертизі №319/24-25 в частині швидкості автомобіля Subaru 132,3 км/год. та 50 км/год. Визначення такої можливості при швидкості 80 км/год. є недоцільне, оскільки фактичні дані про рух автомобіля Subaru з такою швидкістю визнані судом необґрунтованими; 5) відповідь на питання №5 частково надана у висновку експерта № СЕ19/106-24/301-ІТ, згідно якого неможливо визначити точне місце ДТП, відповідно і визначити ґрунтовність показань потерпілого в цій частині; 6) відповіді на питання №6, №7 та №9 надані в висновку експерта №319/24-25 та № КСЕ-19/106-24/485; 7) відповідь на запитання №8 немає суттєвого значення, оскільки не впливає на висновки, викладені вище. Таким чином, відповідь на більшість запитань, які просить з`ясувати сторона захисту, вже знайшли своє відображення в проведених судових експертизах, які наявні в матеріалах справи, на частину запитань неможливо дати відповідь, а решта питань не є вирішальними за обставин цієї справи, оскільки не впливають на доведеність вини або її спростування.

Встановлення швидкості транспортних засобів в момент зіткнення, про що просила сторона захисту, ніяким чином не спростовує висновків суду, які викладені вище, адже небезпека для руху створена саме значним перевищенням швидкості обвинуваченим ОСОБА_6 , що підтверджено об`єктивними доказами, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками. Встановлення швидкості в момент зіткнення не може спростувати того, що приблизно за 50 м. до місця зіткнення обвинувачений рухався зі швидкістю 132,3 км/год., що не давало йому та іншим учасникам дорожнього руху можливості уникнути ДТП.

Оцінивши наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким необережним злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, неодружений, не працює, на спеціалізованих обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Згідно досудової доповіді обвинувачений має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, а його виправлення може бути досягнуто шляхом застосування до нього покарання, яке не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на встановлені обставини, грубість порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, який в межах населеного пункту рухався з непомірно високою швидкістю, наражаючи таким чином на небезпеку необмежене коло людей, в тому числі, і дітей, його ставлення до вчиненого, який вину не визнає, применшує і швидкість свого руху, намагаючись звинуватити у всьому потерпілого ОСОБА_10 , за півтора роки після події не здійснив жодних заходів на відшкодування завданих збитків, непоправні наслідки злочину у вигляді смерті ОСОБА_11 та тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на суворому покаранні, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою суд визнає його винуватим у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання. При цьому, саме з цих міркувань суд не вбачає за можливе призначити покарання з іспитовим строком.

При вирішенні заявленого представником потерпілої ОСОБА_7 цивільного позову до ОСОБА_6 про відшкодування 282144,2 грн. матеріальної та 500000 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зі змісту ст.1201 ЦК України вбачається, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

У відзиві на позовну заяву захисник ОСОБА_22 просив в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити, посилаючись на те, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована не була, а тому крім відповідних норм КПК та ЦПК потрібно застосовувати положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до ст. 41 якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У судовому засіданні встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні смерті ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку вчинено джерелом підвищеної небезпеки, доведена повністю. Потерпіла ОСОБА_7 є дружиною загиблого ОСОБА_11 , а тому має право на відшкодування завданої їй матеріальної та моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка.

Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування потерпілій ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди, суд виходить з належного документального підтвердження понесених витрат на поховання, зокрема: на виготовлення пам`ятника в сумі 210000 грн.; організацію та проведення поховання (автокатафалк, доставка, копання могили) - 3620,80 грн.; придбання предметів ритуальної належності в сумі 15610 грн., з врахуванням чого суд вважає, що позов ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині є обґрунтованим та на її користь має бути стягнуто 229230,80 грн.

Поряд з цим, в Постанові від 14.12.2021 року у справі 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди не застрахована. Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як встановлено судом в цій справі, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована не була, а тому у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем у цій справі має бути Моторно (транспортне) страхове бюро України, а на суму, яка перевищує ліміти - обвинувачений.

Згідно з п 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На день настання страхового випадку встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700 грн.

Отже, гарантований розмір страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника складає 80400 гривень (6700 грн.*12).

У даному випадку, потерпіла ОСОБА_7 заявила позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, який суд визнав обґрунтованим у сумі 229230,80 грн., що перевищує загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого, який складає 80400 гривень. В такому разі з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_7 різниця між загальною сумою, яка підлягає стягненню на користь потерпілої та розміром відшкодування, який має бути сплачений за рахунок МТСБУ (229230,80 грн. - 80400 грн. = 148830,8 грн.).

Потерпіла ОСОБА_7 має право звернутися до МТСБУ з метою отримання відшкодування витрат на поховання/спорудження надгробного пам`ятника.

Витрати на проведення поминальних обідів, які проводилися після поховання, не відносяться до витрат на поховання у розумінні статті 1201 ЦК України, а тому відшкодуванню не підлягають. Такий висновок суду ґрунтується і на правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року № 500/8418/13-ц, а тому в цій частині цивільного позову суд відмовляє.

При вирішення цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 500000 грн. суд враховує наступне.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її заподіяла, якщо шкода заподіяна каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглядаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої суд, виходячи з позовної заяви, враховує, що загиблий був її чоловіком, внаслідок смерті якого вона має сильні душевні страждання, хвилювання, що призводить до постійних негативних емоцій.

Варто зауважити, що моральну шкоду, спричинену втратою близької людини, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки така шкода не має жодного матеріального критерію майнової оцінки. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути співмірним нанесеній моральній шкоді.

Виходячи з наведених вище висновків, та розглядаючи заявлені потерпілою вимоги, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини дорожньо-транспортної події, а також майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, виходячи з принципу зваженості та справедливості, суд доходить висновку про те, що вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню на суму 300000 грн.

При вирішенні заявленого представником потерпілого ОСОБА_10 цивільного позову про стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в розмірі 165453 грн., шкоди заподіяної майну (автомобілю «Hyundai Tucson», д.н.з НОМЕР_2 ) в розмірі 160000 грн. та моральної шкоди в розмірі 8272,65 грн., а також про стягнення з ОСОБА_6 шкоди заподіяної майну в розмірі 210 649, 60 грн., моральної шкоди в розмірі 450000 грн., суд виходить з наступного.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , транспортний засіб «Hyundai Tucson», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_10 , пошкоджено, а самому потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження,внаслідок чого він проходив лікування, переніс оперативні втручання та йому були здійснені протезування, що дає йому право на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 , як винної особи за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з чим, потерпілий ОСОБА_10 звернувся з зазначеними вище позовними вимогами до обвинуваченого ОСОБА_6 та Моторного (транспортного) страхового бюро України.

У відзиві на позовну заяву представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_23 просить відмовити у задоволенні позовних вимог пред?явлених до МТСБУ, посилаючись на те, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 13.12.2023 за участю транспортного засобу «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , має нести відповідальність винна особа.

Крім того, представником цивільного відповідача у відзиві зазначено, що відповідно до ст. 39 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Серед іншого, основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV. Підпунктом «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону№ 1961 - ІV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі заподіяння її транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , не було забезпечено договором обов?язкового страхування внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування нанесеної шкоди в порядку п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону 1961 - ІV. Проте, відповідно до ст. 26 Закону № 1961 - ІV, відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому здійснюється страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Норма цієї статті щодо МТСБУ відсилочна, адже відсилає до ст. 41 Закону№ 1961 - ІV, яка передбачає випадки (підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2) коли МТСБУ відшкодовує потерпілим моральну шкоду. Потерпілий до даної категорії осіб не відноситься, а тому, на думку представника цивільного відповідача, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з МТСБУ є незаконними та повністю необґрунтованими, адже не підпадають під виключення встановлені ст. 26 -1 Закону№ 1961 - ІV.

Щодо шкоди пов?язаної з лікуванням, то згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 - ІV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Цивільним позивачем не надано підтверджуючого документа щодо лікування, а тільки чеки витрат з яких неможливо встановити пов`язаність з дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, представник цивільного відповідача - МТСБУ звертає увагу суду на те, що в порушення норми ст. 35 Закону №1961-IV потерпілим не було надано МТСБУ оригінали документів, що підтверджують витрати на лікування, що позбавляє можливості МТСБУ розслідувати страховий випадок та здійснити регламентну виплату.

Представник цивільного відповідача звертає увагу суду на те, що власник пошкодженого транспортного засобу в порядку ст. 33 Закону № 1961-IV не звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, а отже відмовився від реалізації права на отримання регламентованої виплати, хоча нормами передбачено обов?язок повідомити про страховий випадок протягом трьох робочих днів. 24.06.2024 позивач звернувся з відповідним позовом до суду, чим порушив порядок визначення розміру шкоди. Отже своїми діями позивач позбавив МТСБУ можливості у визначенні розміру шкоди в порядку передбаченому ст.ст. 33, 34 Закону №1961-IV спосіб та йому було відмовлено у задоволенні заяви про виплату страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону №1961-IV.

Представник цивільного відповідача - МТСБУ також звертає увагу суду на те, що у зв?язку з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним, то позивач має керуватися спеціальними нормами Закону №1961-IV - ст. 30, що регулює порядок та розмір відшкодування шкоди страховою компанією (МТСБУ) у разі перевищення розмірів вартості відновлювального ремонту ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу. Водночас позивачем заявлено вимогу у розмірі ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що є порушенням ст. 30 Закону №1961-IV.

Вирішуючи питання про доведеність заявленої потерпілим ОСОБА_10 позовної вимоги до МТСБУ про стягнення понесених витрат на лікування на загальну суму 165453 грн. 00 коп. суд виходить з того, що відповідно до висновку експерта № 4 від 10.01.2024 у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження в вигляді травми з залученням декількох ділянок тіла: забою головного мозку; відкритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки, закритого перелому шийки лівого стегна, перелому лівих поперечних відростків L1-L5 хребців із зміщенням; розриву брижі тонкої кишки, заочеревинної гематоми. Як вбачається з копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого травматологічного відділення № 18666 ОСОБА_10 (т.1 а.п. 159-176) після ДТП потерпілий ОСОБА_10 перебував на лікуванні в Бердичівській міській лікарні, після чого був госпіталізований в хірургічне відділення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де проходив курс лікуванні від отриманих травм з 20.12.2023 до 08.03.2024. Під час перебування на лікуванні 11.01.2024 потерпілому було проведено інтрамедулярний металосинтез великогомілкової кістки штифтом, який блокує ліворуч, а 18.01.2024 ендопротезування стегнового суглоба тотальне безцементне. Відповідно до копії квитанції № 8 від 11.01.2024 ОСОБА_10 оплатив придбання набору інплантів для великогомілкової кістки в сумі 23700 грн. (т. № 1 а.п. 117) та квитанції № 12 від 17.01.2024 оплатив ендопротез кульшового суглобу в сумі 141753 грн. (т. № 1 а.п. 118). Відповідно, потерпілим надані докази, що підтверджують понесені ним витрати на лікування та документи, які підтверджують отримання цього лікування в умовах стаціонару під час його госпіталізації після ДТП, а тому такі витрати підлягають стягненню із цивільного відповідача - МТСБУ.

Разом з цим, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Щодо вимоги про стягнення із МТСБУ матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 ,в розмірі 160000 грн., то суд відзначає, що відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з долученим до позову звітом про визначення вартості матеріального збитку транспортному засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 28.03.2024 вартість відновлювального ремонту КТЗ «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , визначеними за витратними підходами складає 814548,56 грн. Ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , визначена з порівняльним підходом складає 362649,60 грн. (т. № 1 а.п. 77 - 114).

Таким чином, оскільки ремонт вказаного транспортного засобу вважається економічно необґрунтованим, то він вважається знищеним.

Враховуючи викладене, у МТСБУ виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, позивачем не надано будь яких доказів вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює визначення згаданої різниці.

У постанові Верховного Суду від 11.01.2023 року у справі № 211/3277/20 обумовлено, що ст. 30 Закону № 1961-IV не передбачено відшкодування страховиком шкоди у розмірі вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди в разі його фізичного знищення.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі 125/1216/20 обумовлено, що порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному ст.30 Закону №1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, власник пошкодженого транспортного засобу набуває право отримати від особи, яка відповідає за завдану шкоду, відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, лише у тому випадку, якщо він до пред`явлення такої вимоги або ухвалення рішення судом передав транспортний засіб відповідачу.

В даному провадженні потерпілим ОСОБА_10 не надано доказів вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди (залишкової вартості автомобіля), що унеможливлює встановлення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а стягнення з МТСБУ та обвинуваченого повної вартості автомобіля до ДТП із залишенням у власності потерпілого пошкодженої автівки, не можна визнати обґрунтованим. Таким чином, потерпілою стороною не доведено розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження транспортного засобу, який визначений у ст. 30 Закону №1961-IV, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення із МТСБУ матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля, в розмірі 160000 грн.

Вирішуючи заявлений позивачем ОСОБА_10 до Моторного (транспортного) страхового бюро України позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 8272,62 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Підпунктом «г» і «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№ 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону, та у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Отже, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ зобов`язане відшкодувати шкоду виключно у випадках, передбачених п.п. «г» і «ґ» п. 41.1 та пп. «в» п. 41.2 статті 41 цього Закону.

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_6 , не був застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який діяв на момент виникнення правовідносин, даний транспортний засіб зареєстрований на території України та обвинувачений не відноситься до осіб, які зазначені в п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у задоволенні вимоги про стягнення з МТСБУ моральної шкоди слід відмовити.

Щодо вимоги потерпілого ОСОБА_10 про стягнення із ОСОБА_6 матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 210649,60 грн., то потерпілим надано суду звіт про визначення вартості матеріального збитку транспортному засобу, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , до ДТП складала 362649,60 грн. (т. № 1 а.п. 77 - 114). Розмір позовних вимог визначений як різниця між загальною сумою збитку з відрахуванням максимально можливого страхового відшкодування в розмірі 160000 грн. Крім того потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 8000 за виїзд спеціаліста для огляду транспортного засобу, що підтверджений відповідною квитанцією. Таким чином, суд виходить з належного документального підтвердження завданого збитку (з відрахуванням максимально можливого страхового відшкодування), з врахуванням чого суд вважає, що позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині є обґрунтованим та на його користь має бути стягнуто 210649,60 грн.

При вирішенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди, суд виходить із характеру та обсягу страждань, які поніс потерпілий внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, які виразилися в перенесенні операцій, неодноразовим перебуванням на стаціонарному амбулаторному лікуванні, його морально-психологічних переживаннях, пов`язаних з позбавленням можливості вести звичайний спосіб життя, а також змінами в його нормальному ритмі.

В зв`язку з цим, виходячи з глибини, тривалості та обсягу фізичних та душевних страждань потерпілого, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним позовні вимоги потерпілого задовольнити та стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 150000 грн. в якості відшкодування за завдану моральну шкоду.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2023, після набрання вироком законної сили - підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, суд в порядку ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, з врахуванням відсутності клопотань з цього приводу, його належну процесуальну поведінку, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття призначеного основного покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає реальному виконанню. Строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - не застосовувати.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди (витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника) 148830,8 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в якості відшкодування моральної шкоди 300000 (триста тисяч) грн.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди на лікування 165453 (сто шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_10 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля, моральної шкоди, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням автомобіля 210649 (двісті десять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в якості відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави витрати на проведення Житомирським науково дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертиз, які становлять 13631 (тринадцять тисяч шістсот тридцять одну) гривню 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави витрати на проведення експертних досліджень Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, які становлять 11359 (одинадцять тисяч триста п?ятдесят дев?ять) гривень 20 копійок.

Після набрання вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2023 на: автомобіль марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 та автомобіль «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 - скасувати.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_6 та зберігається на території «Бердичівкомунсервіс», що за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156, -повернути власнику ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_10 та зберігається на території «Бердичівкомунсервіс», що за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 156, - повернути власнику ОСОБА_10 ;

- CD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження, яка знаходиться на зовнішній частині будівлі ресторації «Золота Підкова», за адресою: м. Бердичів, вул. Козацька, 32, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1