Справа № 645/2719/25
Провадження № 1-кп/645/385/25
В И Р О К

Іменем України

08 травня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001368 від 02.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має,офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

Згідно з статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою. При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення. Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент російської федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час представники влади РФ, діючи всупереч вимогам пунктам 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), від 21 грудня 1965 року №2131 (XX), від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі - ЗС РФ) на територію України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VIІ констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

В невстановлений час, але не пізніше 24.11.2024 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виник злочинний умисел на вчинення дій, спрямованих проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

'Гак, ОСОБА_4 будучи активним користувачем мережі «Інтернет», за допомогою свого власного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «А 14» A145F, 4/64 GB Silver, ІМЕІ-код (слот SIM 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ-код (слот SIM 2) НОМЕР_2 , в середині із сім-карткою мобільного оператору ІІрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_3 , завантажив мобільний застосунок «Чат рулетка» (Video Chat Alternative) - сервіс анонімного миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими і відео повідомленнями, перебуваючи за своєю адресою мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , будучи громадянином України, виправдовував та визнавав правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Реалізацію свого злочинного умислу направленого на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, ОСОБА_4 здійснив шляхом висловлювання в анонімному онлайн відео-чаті із невстановленою особою жіночої статі у мобільному застосунку «Чат рулетка» (Video Chat Alternative), який в подальшому видалив зі свого мобільного телефону, побоюючись настання кримінальної відповідальності за свої дії. Вказана особа жіночої статі, в ході анонімного онлайн відео-чату, який проходив у форматі онлайн відео-бесіди, записала вказану відео-бесіду за участі ОСОБА_4 під час якої останній, активно виправдовував, визнавав правомірною, збройну агресію Російської Федерації проти України розпочату у 2014 році. Під час онлайн відео-бесіди на різні запитання невстановленої особи жіночої статі, ОСОБА_4 відповідав різними фразами, серед яких: «Да, в самом Харькове. Честно тебе скажу: ждали два с половиной года назад, когда только все началось»; «Без вариантов, выехать из города никак. До Курска 300 км. Мне ближе до Белгорода 70, именно до самого Белгорода». До русских позиций - 40. Но, если я пытаюсь сюда идти, до русских позиций, меня просто застрелят мои побратимы украинцы...»; «Ну, если у меня мама русская, папа русский, а паспорт то у меня синий, значит я русский»; «Да, если русская армия придет сюда. Только так. Но, штурм большого города, такого как Харьков еще не было в истории».

В подальшому відеозапис за участі ОСОБА_4 , із вищевказаними висловлюваннями, невстановлена особа жіночої статі виклала на своєму приватному профілі відкритого доступу із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у соціальному медійному застосунку «ТІКТОК» із назвою - «Зрадник з Харкова! Увага! Максимально репост!!!» тривалістю 03 хв 25 сек.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №842 від 29.01.2025 у матеріалах зафіксованих на вищевказаному відеозаписі за участі ОСОБА_4 із назвою «відео тікток», що міститься на оптичному DVD-R диску 4.7 GB CMDR47G-CFMWM03-686565LA0424, а саме: у копії протоколу огляду від 21.01.2025, зокрема у мовленні мовця «Каліберда 10.В.», - міститься інформація щодо виправдовування, визнання (підтримки та ставлення) агресії Російської Федерації проти України.

Вказані дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме: виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України визнав у повному обсязі, розкаявся скоєному, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що за допомогою свого власного мобільного телефону марки «Samsung» моделі «А 14» A145F, 4/64 GB Silver, ІМЕІ-код (слот SIM 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ-код (слот SIM 2) НОМЕР_2 , в середині із сім-карткою мобільного оператору ІІрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_3 , завантажив мобільний застосунок «Чат рулетка» (Video Chat Alternative) - сервіс анонімного миттєвого обміну повідомленнями з функціями обміну текстовими, голосовими і відео повідомленнями. В послідуючому, перебуваючи за своєю адресою мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході анонімного онлайн відео-чату, який проходив у форматі онлайн відео-бесіди, під час бесіди з невідомою йому особою жіночої статі, активно виправдовував, визнавав правомірною, збройну агресію Російської Федерації проти України розпочату у 2014 році та дійсно на запитання невідомої йому особи жіночої статі відповідав різними фразами, серед яких: «Да, в самом Харькове. Честно тебе скажу: ждали два с половиной года назад, когда только все началось»; «Без вариантов, выехать из города никак. До Курска 300 км. Мне ближе до Белгорода 70, именно до самого Белгорода». До русских позиций - 40. Но, если я пытаюсь сюда идти, до русских позиций, меня просто застрелят мои побратимы украинцы...»; «Ну, если у меня мама русская, папа русский, а паспорт то у меня синий, значит я русский»; «Да, если русская армия придет сюда. Только так. Но, штурм большого города, такого как Харьков еще не было в истории».

Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, нових злочинів обіцяє не вчиняти. Просив його суворо не карати, призначити покарання не пов`язане з реальним триманням під вартою.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив врахувати визначені п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, а також те, що обвинувачений раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, до початку повномасштабного вторгнення РФ проти України офіційно працював, просив застосувати до обвинуваченого покарання не пов`язане з реальним триманням під вартою

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває, на обліку в лікаря-психіатра в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» не звертався, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, не заміжній, утриманців не має, має постійне місце проживання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженої. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого та позицію обвинуваченого щодо визнання вини.

На переконання суду, для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме - 2 роки позбавлення волі, та саме таке покарання, на переконання суду буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведені у кримінальному провадженні судово-лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу № 842 від 29.01.2025 у розмірі 16963,20 грн. та судово-портретну експертизу №СЕ-19/121-25/7031-ФП від 31.03.2025 у розмірі 5969,25 грн.

В межах розгляду даного кримінального провадження встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 17.03.2025 року по справі №953/706/25 (провадження № 1-кс/953/2080/25) задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год 00 хв по 05 год 00 хв . Покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту м. Харків без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено до 11.05.2025р. включно.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год 00 хв по 05 год 00 хв. стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки подальше його застосування є недоцільним.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14.03.2025 року по справі №953/706/25 (провадження № 1-кс/953/2080/25), оскільки подальше його застосування також є недоцільним.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили скасувати дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22 год 00 хв. по 05 год 00 хв. стосовно ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід Держави судові витрати за проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 842 від 29.01.2025 у розмірі 16963 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн.20 коп. та судово-портретної експертизи №СЕ-19/121-25/7031-ФП від 31.03.2025 у розмірі 5969 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 25 коп., що загалом становить 22 932 (двадцять дві тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн. 45 коп.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14.03.2025 року по справі №953/706/25 (провадження № 1-кс/953/2080/25) на речові докази.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A14» A145F, 4/64 GB Silver у металевому корпусі сріблястого кольору, у прозорому чохлі виробленого з полімерного матеріалу, в середині із сім-карткою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» із номером мобільного телефону НОМЕР_3 , іmei1: НОМЕР_4 , іmei2: НОМЕР_5 , який поміщено до спец-пакету PSP 125 64 15; флеш-накопичувач ТМ «Transcend» об`ємом 16 GB, який поміщено спец-пакету PSP 125 64 15; флеш-накопичувач ТМ «Арасеr» об`ємом 64 GB, який поміщено спец-пакету PSP 125 64 15; системний блок 1 шт., в металевому корпусі чорного кольору із відсутніми двома частинами корпусу- дві створки з лівої та правої сторін по висоті, який поміщено до прозорого полімерного пакету, який опечатано за допомогою клейкої стрічки та паперової бирки із пояснювальними написами, монітор ТМ «ASUS» серійний номер K2LMRS007229 1 шт., у корпусі чорного кольору, який поміщено до картонної коробки, опечатаний за допомогою клейкої стрічки та паперової бирки із пояснювальними написами, клавіатура до комп`ютеру ТМ «REAL-EL» чорного кольору серійний номер RL1703MY12197 із під`єднаним до неї дротом в полімерній оболонці чорного кольору типу «USB» - 1 шт., поміщено до спец-пакету WAR 1801986; дріт в полімерній оболонці чорного кольору, який являється кабелем живлення 1 шт., дріт в полімерній оболонці чорного кольору типу «VGA-VGA» поміщено до спец-пакету WAR 1801986; дріт живлення для монітору в полімерній оболонці чорного кольору 1 шт., поміщено до спец-пакету WAR 1801986; дві звукових колонки кубічної форми розмірами приблизно 6*6*6 см які з`єднані між собою дротами, які поміщено до спец-пакету WAR 1801986, які передані до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя