ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/196/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/196/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2025 року клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задоволено , продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 22.09.2025.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді ,захисник підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати альтернативний запобіжний захід відносно підозрюваного у виді домашнього арешту за адресою проживання: с. Личківці, Чортківського району, Тернопільської області чи застави.

Також просить поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що пропустив його із поважних причин, оскільки лише після отримання повного тексту ухвали слідчого судді зміг ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та подати апеляційну скаргу.

Посилається на відсутність ризиків переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду з огляду на те що він не має закордонного паспорта, не виїжджав і не мав наміру виїжджати з України, а під час воєнного стану контроль над переміщенням посилений. Ризик знищення підозрюваним доказів також вважає не доведеним з огляду на те що усі речові докази були добровільно надані ОСОБА_6 слідчому, що унеможливлює перешкоджання ОСОБА_6 діяльності ЗСУ оскільки за час перебування під заставою він не вчиняв жодних дій, які б могли цьому сприяти. Обгрунтовує відсутність ризику впливу його підзахисним на свідків тим що ОСОБА_6 не контактував зі свідками, не мав наміру на них впливати.

Посилається на практику ЄСПЛ (рішення у справі «Тодоров проти України»), з якого вбачається, що лише тяжкість злочину та ймовірність покарання не можуть бути єдиною підставою для продовження тримання під вартою, вважає що прокурор не надав винятково вагомих підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Наголошує на тому що ОСОБА_6 має гострі хронічні захворювання: гіпертонія, панкреатит, хвороби серця, а в Чортківській УВП №26 відсутні умови для його лікування: немає належного медичного обладнання, фахівців, медикаментів, на численні звернення самого підозрюваного та адвоката про погіршення здоров`я не було надано медичної допомоги.

Зазначає, що ОСОБА_6 визнає вину в умисному пошкодженні майна (підпал авто), щиро розкаюється, сприяє слідству, надав докази, у період перебування під заставою з?являвся на виклики слідчого та дотримувався всіх обов`язків.

Стверджує, що автомобіль не належав ЗСУ або військовому формуванню, не використовувався у бойових діях, не мав військової символіки, а цивільна особа ОСОБА_9 переміщувалась ним в особистих цілях поза зоною бойових дій. Вказує на відсутність матеріалах провадження належних та допустимих доказів, які підтверджують приналежність автомобіля до ЗСУ або виконання ним завдань в інтересах обороноздатності держави, тому вважає що інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення не містить об`єкта та об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України. Вважає, що дії ОСОБА_6 можуть кваліфікуватись за ч. 1 ст. 296 КК (хуліганство) або ч. 2 ст. 194 КК (умисне пошкодження майна шляхом підпалу), а не як закінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Підкреслює, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не притягувався до відповідальності, має постійне місце проживання, живе з батьками, доглядає літніх родичів, характеризується позитивно за місцем проживання і в Чортківській УВП, має наміри компенсувати шкоду та готовий передати внесену заставу на потреби ЗСУ.

Вважає доцільним застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою проживання в с. Личківці Чортківського району або застави як більш м`якого заходу, що забезпечить належну поведінку підозрюваного без шкоди для його здоров`я та прав.

Не погоджується з висновком, зробленим в попередній ухвалі Тернопільского апеляційного суду від 19.05.2025 про застосування у вказаному провадженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, про те що матеріалами НСРД підтверджується намір ОСОБА_6 підпалити ще й адмінбудівлі, в тому числі ЗСУ, оскільки він не грунтується на матеріалах, доданих до клопотання,в зв`язку з тим у вказаному провадженні жодних НСРД не проводилось та на який зіслалась слідча суддя при прийнятті оскаржуваної ухвали та вважає його таким що перешкодив слідчому судді ухвалити законне та обгрунтоване рішення .

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Слід поновити строк на подання апеляційної скарги, в зв`язку з поважними причинами його пропуску, зокрема тим, що лише після отримання повного тексту ухвали слідчого судді сторона захисту змогла ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та подану апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000040 від 31.05.2025, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України та за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31 травня 2025 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_12 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 28 липня 2025 року і визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. з покладенням у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 19 червня 2025 року апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_12 задоволено. Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_12 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, без визначення розміру застави до 23 год 59 хв. 28 липня 2025 року.

22.07.2025 ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжений строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000040 від 31.05.2025 до чотирьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.07.2025 у справі №607/15242/25 продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 , строк тримання під вартою до 22.09.2025.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому він виходив з документів, наданих органом досудового розслідуваня та досліджених у судовому засіданні, які навів в ухвалі. Зокрема, даних, які містяться у: протоколах огляду місця події, допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , який підтвердив що автомобіль використовував у зоні бойових дій та для виконання завдань, спрямованих на захист Вітчизни від збройної агресії рф, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновків судових експертів та інших доказів.

Як вірно встановлено слідчим суддею, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлено підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, його характеру, вчинення у період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, його ролі як організатора; знищення, спотворення будь-якої із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , здійснюючи свою протиправну діяльність - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, дотримувався заходів конспірації, що свідчить про те що, перебуваючи на волі, підозрюваний для уникнення від кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити документи, речі, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може як особисто, так і через третіх осіб незаконно впливати на підозрювану ОСОБА_10 , з якою перебуває у дружніх стосунках, свідків у кримінальному провадженні, з метою дачі останніми неправдивих чи неповних показань, відмови від раніше наданих показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду з огляду на вимоги ст.23 КПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя навів обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування строку тримання під вартою, якими є необхідність проведенння значного обсягу слідчих та процесуальних дій, існування яких не обов`язково повинно бути зумовлене тим, що підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню.

Також слідчий суддя врахував обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема те що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та підозрюється у вчиненні злочину з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану він може виїхати не непідконтрольну державним органам України територію.

Посилання захисника на недоведеність вказаних ризиків колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те існування вищезгаданих обставин підтверджує те що ОСОБА_6 має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, а застосовання запобіжного заходу має на меті попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя зробив вірні висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини щодо забезпечення судовим рішенням не тільки прав підозрюваного, визначених ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом. При цьому колегія суддів виходить з того що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Перевіряючи доводи захисника про те що висновки, викладені в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 19.05.2025 про те що матеріалами НСРД підтверджується те що підозрюваний за грошову винагороду після вчинення дій, у скоєнні яких він підозрюється запитував коли йому здійснити підпал приміщення ЗСУ, колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки в оскаржуваній ухвалі слідча суддя не посилалась на результати НСРД, а зазначила про те що з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження вбачається що саме ОСОБА_6 був ініціатором спілкування у застосунку Телеграм з особою, яка використовує акаунт МОЯ БИТВА за УКРАЇНУ самостійно пропонував вчинити підпал транспортних засобів та адміністративних будівель, які використовувались Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями в умовах воєнного стану в державі, при цьому до вказаної діяльності він залучив ОСОБА_10 та підозрюється у закінченому замаху на підпал транспортного засобу, який використовувався військовослужбовцем ОСОБА_9 в цілях захисту України від збройної агресії рф.

Посилання в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 19.05.2025 на те що саме матеріалами НСРД підтверджується ініціатива підпалу ОСОБА_6 адміністративних будівель, які в тому числі використовувались Збройними Силами України, не змінюють їх змісту, зокрема, того що підозрюваний сам пропонував вчиняти підпали адміністративних будівель, незважаючи на можливі наслідки для людей, реалізувавши їх щодо транспортного засобу, що підтверджує реальність його намірів та бажання з корисливих мотивів вчиняти аналогічні злочини оскільки взяті з матеріалів, долучених слідчим до клопотання та досліджених судом, зокрема, протоколу огляду мобільного телефону, який використовував підозрюваний, його переписки у застосунку Телеграм з особою, яка використовує акаунт МОЯ БИТВА за УКРАЇНУ.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу, оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Твердження захисника про те, що ухвала суду першої інстанції є передчасною і незаконною, колегія суддів оцінює критично, оскільки з ухвали слідчої судді вбачається, що продовження строку тримання під вартою зумовлене конкретними, визначеними діями, які необхідно провести у межах слідства, зокрема: отримання та долучення результатів судових експертиз, встановлення користувачів акаунтів у Telegram, отримання банківських та реєстраційних даних, складання обвинувального акту. Таким чином, рішення суду ґрунтується на фактичних підставах і відповідає меті забезпечення ефективного слідства.

Доводи апелянта щодо недоведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на підозру у скоєнні ним тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, необхідність проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) дій, а також ролі ОСОБА_6 у ініціюванні спілування, що полягали у підпалі транспортних засобів та адміністративних будівель, які використовуються ЗСУ чи іншими військовими формуваннями в умовах воєнного стану в державі у месенджері «Telegram» з особою, яка використовує акаунт ІНФОРМАЦІЯ_1 .Окрім того, вимоги захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави не можуть бути задоволені оскільки згідно з вимогами КПК України у вказаній категорії злочинів(ч. 1 ст. 114-1 КК України) передбаченого застосування лише безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, відсутність судимостей, проживання із батьками, догляд літніх родичів, позитивна характеристика за місцем проживання і в Чортківській УВП, наміри компенсувати шкоду та передати внесену заставу на потреби ЗСУ, не є достатніми стримуючими факторами для запобігання настанню існуючих ризиків.

Твердження захисника про те, що автомобіль, який був підпалений, не належав ЗСУ або військовим формуванням, колегія суддів оцінює критично, зважаючи на те, що: автомобіль був переданий благодійним фондом на потреби ЗСУ; використовувався військовослужбовцем ЗСУ, а не цивільною особою; використання автомобіля не за місцем дислокації військової частини не змінює його функціонального призначення. Факт його передачі для цілей забезпечення військових є підтвердженням його зв`язку з оборонною діяльністю, і як наслідок, дії щодо такого об`єкта можуть розцінюватися як перешкоджання діяльності ЗСУ.

Перевіряючи доводи сторони захисту про неможливість надання належної медичної допомоги у Чортківській УВП №26, колегія суддів виходить з того що згідно з офіційною медичною довідкою: ОСОБА_6 проходив регулярні огляди терапевтом, психіатром, наркологом: отримував необхідні лабораторні та інструментальні обстеження; стан його здоров`я відповідає встановленим діагнозам, а невідкладних станів не виявлено; у разі погіршення здоров`я передбачено госпіталізацію до закладів МОЗ. Відтак підозрюваному надається вся медична допомога у межах вимог законодавства.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді