Справа № 453/590/25
№ провадження 1-кп/453/160/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, солдата в/ч НОМЕР_1 , одруженого, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , у кінці червня 2024 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на пособництво у підробленні бланку посвідчення водія транспортного засобу, з подальшого його використання, у вищевказаний період часу, скориставшись інтернет мережею «Telegram», вступив у злочинну змову з невстановленою дізнанням особою, знайшов електронне оголошення під назвою «Автошкола Драйв», щодо виготовлення вказаних вище документів, та домовився із такою особою за грошову винагороду про повне виготовлення на своє ім?я підробленого бланку посвідчення водія транспортного засобу. З цією метою, він, в кінці червня 2024 року, виконуючи роль пособника в підробленні вказаних документів, відправив невстановленій дізнанням особі свою фотографію, фото зразка підпису та свої персональні дані, необхідні для виготовлення вказаного посвідчення. В подальшому, відповідно до раніше узгодженої домовленості між ним та невстановленою дізнанням особою, остання, у невстановлених в ході дізнання часі та місці, виготовила бланк посвідчення водія транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 від 19 липня 2024 року, видане на ім?я ОСОБА_4 з правом керувати транспортними засобами категорій «В», яке не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Після цього, ОСОБА_4 , згідно з домовленістю з невстановленою дізнанням особою, отримав у точно не встановлений досудовим розслідуванням час вищевказане посвідчення водія у Печерському районі м. Києва, поблизу НСК «Олімпійський», що за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 55.

В подальшому, ОСОБА_4 , отримавши підроблене посвідчення водія на своє ім?я, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що він не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами під серійним номером НОМЕР_2 від 19 липня 2024 року з категорією «В», 04 березня 2025 року, близько 00 годині 45 хвилині, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_3 , та рухаючись ним по сільській дорозі у с. Опорець, Стрийського району Львівської області, вчинив ДТП, після чого використав завідомо підроблене посвідчення водія під серійним номером НОМЕР_4 від 19 липня 2024 року шляхом пред?явлення його на законну вимогу поліцейського.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він,у кінці червня 2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись інтернет мережею «Telegram» вступив у змову із невідомою йому особою, знайшов електронне оголошення під назвою « ОСОБА_5 », щодо виготовлення посвідчення водія, та домовився із такою особою за грошову винагороду про повне виготовлення на своє ім?я відповідного бланку посвідчення водія транспортного засобу. З цією метою, він, в кінці червня 2024 року, відправив невідомій особі свою фотографію, фото зразка підпису та свої персональні дані, необхідні для виготовлення вказаного посвідчення. В подальшому, відповідно до раніше узгодженої домовленості, невідома особа виготовила бланк посвідчення водія транспортного засобу на його ім?я з правом керувати транспортними засобами категорій «В». Після цього, він, згідно з домовленістю із невідомою йому особою, отримав вищевказане посвідчення водія у Печерському районі м. Києва, поблизу НСК «Олімпійський».

В подальшому, він, отримавши підроблене посвідчення водія на своє ім?я, достовірно знаючи, що він не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, 04 березня 2025 року, близько 00 годині 45 хвилині, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_3 , та рухаючись ним по сільській дорозі у с. Опорець, Стрийського району Львівської області, вчинив ДТП, після чого використав завідомо підроблене посвідчення водія шляхом пред?явлення його на законну вимогу поліцейського.

Щиро розкаюється у скоєному та просить не позбавляти волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальних проступках, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних проступків при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у пособництві у підробленні посвідчення водія, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає право, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа - вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, оскільки він допомагав невідомій особі у підробленні посвідчення водія, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає право, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документу - вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблене посвідчення водія.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків обставинами, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає активне сприяння у розкритті кримінальних проступків, щире каяття.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується по місцю служби, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину. Суд враховує і те, що обвинувачений є військовослужбовцем, має на утриманні малолітнього сина та щиро розкаюється у скоєному.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкціями кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, у вигляді штрафу, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних проступків та призначити покарання:

-за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у сумі 17000(сімнадцять тисяч) гривень;

-за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в сумі 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-25/6669-Д від 26 березня 2025 року у розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривені 60 копійок.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 19 липня 2024 року, яке видане на ім`я ОСОБА_4 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000020 знищити.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1