ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1467/25 Справа № 204/7424/25 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 15 липня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001480 від 05 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Голінка Роменського

району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 15 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_8 та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 12 вересня 2025 року. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 665 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 2 013 620 (два мільйони тринадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, а тому підозрюваний намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На переконання слідчого судді, запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Вказує на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Наголошує на тому, що слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний повністю визнав свою провину, активно співпрацює зі слідством, є раніше не судимою особою, має сталі соціальні зв`язки та перед обранням запобіжного заходу працював у м.Києві на будівництві, має постійне місце проживання у м.Дніпрі. Звертає увагу на те, що у судовому засіданні прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час досудового розслідування ризикам. Вказує на те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що на підставі ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як слідує з матеріалів провадження 17 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, що виразилося у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), із застосуванням незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, групою осіб за попередньою змовою.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року було застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, одночасно визначено заставу в розмірі 2 013 620 гривень.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суд м.Дніпра від 15 липня 2025 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001480 до шести місяців, а саме до 17 жовтня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 15 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_8 та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 12 вересня 2025 року. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 665 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 2 013 620 (два мільйони тринадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Апеляційним судом встановлено, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, що виразилося у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), із застосуванням незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, групою осіб за попередньою змовою.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом допиту свідка (конфідента), особи, яка була залучена до конфіденційного співробітництва та виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи; протоколами впізнання осіб за фотознімками; протоколом огляду спільноти в Телеграм месенджері; протоколами допиту потерпілих; протоколами допиту свідків; висновком експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів від 15 червня 2025 року під №166, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Оскільки у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначено у клопотанні, заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого обґрунтовано задоволено слідчим суддею та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до12 вересня 2025 року.

Що стосується доводів захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, щоОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимою особою, офіційно не працюючого, існують підстави вважати, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України ризики, які враховувались при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, продовжують існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Щодо посилання захисника про те, що підозрюваний повністю визнав свою провину, активно співпрацює зі слідством, є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання у м.Дніпрі, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки.

Твердження захисника, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки та перед обранням запобіжного заходу працював у м.Києві на будівництві, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки не знаходять свого підтвердження у матеріалах судової справи.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора підозрюваним не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З викладеної норми слідує, що метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції.

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2. пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що така пропорційність обов`язково має застосовуватися судом при вирішенні питання щодо суми застави, яку у разі наявності відповідних підстав у порядку ч.8 ст. 182 КПК України слід звернути в дохід держави.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що в цілях ст.14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети (справа «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини»).

У рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13 січня 2022 року ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання, тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

У рішенні у справі «Гафа проти Мальти» від 22 травня 2018 року ЄСПЛ зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції, покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого.

Тому суд вважає, що у разі виникнення підстав для застосування судом ч.8 ст.182 КПК України має бути дотриманий принцип пропорційності, який є невід`ємною складовою верховенства права.

З огляду на те, що б застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави мало стимулюючий характер дотримання покладених на нього обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на дані про особу підозрюваного, а саме майновий та сімейний стан, застосування суми застави, визначеної оскаржуваною ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 15 липня 2025 року, буде явно не пропорційною, а отже несправедливою у розумінні ст.1 Першого Протоколу та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому, враховуючи кількість покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та їх співвідношення з існуючими наразі ризиками їх невиконання, а також особу підозрюваного ОСОБА_7 , раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, маючого постійне місце проживання на території м.Дніпра, апеляційний суд вважає, що розмір застави на цій стадії кримінального провадження слід зменшити, а саме до 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 гривень, що на переконання апеляційного суду, відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи та суспільства, а тому не суперечитиме статті 1 Першого Протоколу та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою продовжити підозрюваному строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 15 липня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 вересня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 200 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем)

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (перебуває), без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3