В И Р О К

іменем України

Справа № 126/2461/23

Провадження № 1-кп/126/80/2025

"21" травня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 01.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.07.2023, біля 21 год 30 хв ОСОБА_4 знаходився на території домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_6 , де розпивав алкогольні напої спільно з останньою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, в ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з ОСОБА_7 , причиною якого стали особисті неприязні відносини. В ході даного конфлікту, який супроводжувався нецензурною лайкою ОСОБА_4 розпочав бійку, нанісши ОСОБА_7 один удар правою ногою в область голови, від якого останній впав на землю.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої активні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, підійшов до ОСОБА_7 , який в той момент знаходився в положенні лежачи на землі та наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя останнього. Вказаними ударами ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді контузії правого ока важкого ступеня, тотальної гіфеми, гемофтальму, субкон`юктивального розриву склери, субкон`юктивального крововиливу, гематоми повік та повної втрати зору на праве око.

Згідно висновку експерта № 84 від 31.08.2023 тілесні ушкодження у вигляді контузії правого ока важкого ступеня, тотальної гіфеми, гемофтальму, субкон`юктивального розриву склери, субкон`юктивального крововиливу, гематоми повік та повної втрати зору на праве око могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета з відносно обмеженою контактуючою поверхнею на область правого ока. Можливість утворення даного ушкодження внаслідок дії кисті руки людини стиснутої в кулак - не виключається. За ступенем важкості вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності на понад одну третину.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся та просив судово не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 30.07.2023 близько 22 год. перебував у гостях у свої знайомої ОСОБА_6 , де вони разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. У нього з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_4 завдав йому кілька ударів кулаком в обличчя, в ділянку правого ока. Після цього він поїхав додому. Уночі йому стало погано і він зателефонував своїй колишній дружині ОСОБА_9 та попросив приїхати. Коли ОСОБА_9 приїхала то відвезла його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після огляду лікар направив його до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час він повністю втратив зір на праве око та йому встановлена третя група інвалідності. Обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував йому завдану матеріальну та моральну шкоду, а тому він відмовляється від поданого ним цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. Претензій до обвинуваченого не має, просив не позбавляти його волі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що проживає в м. Гайворон. 31.07.2023 близько 02 год. ночі до неї зателефонував її колишній чоловік ОСОБА_7 та сказав, що погано себе почуває. Коли вона до нього приїхала побачила, що в нього побите лице, на ногах синці та подряпини, а око практично звисає і він тримає його рукою. Вона одразу відвезла ОСОБА_7 до лікарні, де його оглянув лікар, наклав пов`язку та направив у лікарню в Вінницю. ОСОБА_7 їй не розповідав, що з ним сталося та хто його побив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 30.07.2023 до неї в гості приїхав її знайомий ОСОБА_7 . Також в неї в гостях перебував ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з якими вони вживали спиртні напої. Через деякий час до неї зателефонувала донька і вона пішла до будинку розмовляти по телефону. Згодом вона почули крики і коли вийшла на вулицю побачила, що ОСОБА_8 розбороняє ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які лежать на землі. Потім ОСОБА_11 пішов додому, а вона зайшла до будинку. Згодом знову почула крики та коли вийшла з будинку побачила, що ОСОБА_12 лежав на землі, а ОСОБА_4 підійшов до нього та кілька раз вдарив кулаком в обличчя. Після цього ОСОБА_4 пішов додому, а ОСОБА_7 поїхав додому. У ОСОБА_7 було синє око.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні такими доказами:

- протоколом огляду від 01.08.2023 з ілюстрованими таблицями до протоколу проведення огляду, з яких вбачається, що оглядом місця події являється домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На подвір`ї, на відстані біля 3 метрів від будинку, знаходиться дерев`яний стіл з обох протилежних сторін якого знаходяться дерев`яні лавки;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2023 з ілюстрованою таблицею, додатком до протоколу слідчого експерименту від 17.08.2023, згідно якого свідок ОСОБА_6 показала розташування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за столом на території домоволодіння в АДРЕСА_1 , а також розташування ОСОБА_7 під час нанесення йому тілесних ушкоджень та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;

-висновком експерта № 84 від 31.08.2023 згідно якого під час судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_7 встановлено: зіниця правого ока не розрізняється, реакція на світло відсутня, рух очного яблука кволий, неадекватний. Згідно із даними представлених медичних документів, у гр-на ОСОБА_7 , на час його надходження до офтальмологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 (31.07.2023р.), мала місце контузія правого ока важкого ступеня, тотальна гіфема, гемофтальм, субкон`юнктивальний розрив склери, субкон`юнктивальний крововилив, гематоми повік та повна втрата зору на праве око. Зазначені тілесні ушкодження, могли утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета з відносно обмеженою контактуючою поверхнею на область правого ока, що могло мати місце і в строк та при обставинах зазначених в постанові, підекспертною особою та в медичних документах. Можливість утворення даного ушкодження внаслідок дії кисті руки людини стиснутої в кулак - не виключається. 3а ступенем важкості вище вказані тілесні ушкодження, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності понад 1/3.

Також суд приймає до уваги надані стороною обвинувачення ухвалу слідчого судді від 16.08.2023 про тимчасовий доступ до речей та документів; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.08.2023; постанову про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.08.2023; постанову про зміну правової кваліфікації від 01.09.2023, оскільки дані докази містять інформативний характер, підтверджують належність інших доказів та законність їх здобуття, однак вважає за можливе не вдаватися до їх аналізу, оскільки дані докази не містять даних про доведення чи спростування вини обвинуваченого.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату функції органу, поєднаному зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позиції потерпілого щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції даної статті та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України, що з урахуванням критичного ставлення до своїх дій, відповідатиме меті його застосування і не обумовить порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_7 було подано до ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_7 відмовився від поданого ним цивільного позову, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 добровільно відшкодував йому завдану шкоду.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи те, що потерпілий відмовилася від цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із врегулювання спору, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому суд вважає за можливе прийняти відмову потерпілого від цивільного позову та з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати в справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто 21.05.2025.

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_7 від цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Речовий доказ: медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження, повернути КНП " ІНФОРМАЦІЯ_5 ".

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1