Провадження по справі № 1-кс/752/6887/25
У Х В А Л А

іменем України

"03" вересня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000012 від 08.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

встановив:

14 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000012 від 08.01.2025, яке 12.08.2025 виявлено та вилучено під час обшуку у приміщенні обмінного сервісу, який здійснює свою діяльність під брендом «ІНФОРМАЦІЯ_5» за адресою: АДРЕСА_1.

Вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом, оскільки воно може містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

В судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав. Пояснив, що вилучені в ході обшуку електронні носії інформації відповідають критеріям ст.98 КПК України, оскільки можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні, зокрема відомості про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дій, направлених на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , отриманими в якості здійсненої конвертаційної операції, під виглядом господарсько-правових відносин, без наміру виконання відповідних угод шляхом обману та зловживання довірою із використанням підконтрольних підприємств, а вилучені грошові кошти, могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що за місцем проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 здійснює господарську діяльність ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС». Вилучені грошові кошти є оборотними засобами даного товариства. Зміст клопотання та долучені до нього документи не містять даних про те, що ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» або його службові особи мають якесь відношення до вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні. Крім того, представник власника майна вважає, що обшук проведений з порушенням вимог КПК України. Така позиція ґрунтується на тому, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя не надавав дозволу на вилучення та відшукання грошових коштів.

Також представник власника майна наголошував на тому, що вилучені електронні носії інформації та машинка для перерахування коштів, не є знаряддям вчинення злочину та предметом кримінального правопорушення, не відповідають критеріям речових доказів згідно ст.98 КПК України. У постанові слідчого про визнання речовими доказами від 12.08.2025, слідчий не зазначив, яким саме критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, відповідає зазначене майно. Таких критеріїв наведено і прокурором у клопотанні про арешт майна.

За таких обставин, представник власника майна ОСОБА_4 вважала клопотання органу процесуального керівництва необґрунтованим та просила у задоволенні клопотання відмовити.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку представника власника майна, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.09.2024 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулись до ОСОБА_9 з пропозицією купити криптовалюту USDT й погодили схему, за якою це повинно відбуватися. За попередньою домовленістю між ними, у період часу з 26.09.2024 по 18.10.2024 з криптогаманців ОСОБА_9 було здійснено переказ віртуальних активів - USDT у розмірі 1 245 682, що еквівалентно 1 186 190 Євро, на криптовалютні гаманці, надані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Водночас, у період з 26.09.2024 по 18.10.2024 на банківський рахунок № НОМЕР_1 компанії «Buildmat Production and Delivery KFT», яка підконтрольна ОСОБА_9 , надійшли кошти в сумі 1 186 190 Євро з рахунку НОМЕР_2 компанії «UAB ACUS VAISTINE», із призначенням платежу «оплата по інвойсу».

Після здійснення переказів на рахунок компанії «Buildmat Production and Delivery KFT», ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направили до банківської установи підроблені документи про невиконання представниками зазначеної компанії своїх зобов`язань за договором та з вимогою повернення про безготівкових коштів відправнику, за результатом яких вказані кошти були повернуті на рахунки компанії «UAB ACUS VAISTINE».

У подальшому віртуальні активи у розмірі 1 245 682 USDT, які надійшли від ОСОБА_9 на кріптогаманці, які визначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з використанням так званих схем «міксер» з залученням ряду підконтрольних транзитних гаманців, які зокрема належать власникам обмінного сервісу «ІНФОРМАЦІЯ_5», були додані до інших віртуальних активів та виведені у готівкові кошти.

Також встановлено, що компанія «UAB ACUS VAISTINE» є підконтрольною компанією громадян України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянина Республіки Молдова ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані особи є співвласниками обмінного сервісу бренду «ІНФОРМАЦІЯ_5».

За наслідками проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, розташовано один із обмінних сервісів бренду «ІНФОРМАЦІЯ_5» та отримано дозвіл на проведення обшуку у вказаному приміщенні.

12 серпня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2025 проведено обшук за місцем розташування обмінного сервісу бренду «ІНФОРМАЦІЯ_5» за адресою: АДРЕСА_1, за наслідками проведення якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 493202 гривень; грошові кошти в сумі 2340 Євро; грошові кошти в сумі 20456 доларів США; та грошові кошти в сумі 650 злотих; ноутбук марки «Lenovo» с/н WB11794740; машинку для перерахування грошових коштів марки «Kisan» сірого кольору, с/н № 13 BO2-P95302; мобільний телефон марки «Motorola», IMEI: НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 12.08.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000012 від 08.01.2025.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановленням обставин кримінального провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що електронні носії інформації, на арешті яких наполягає прокурор, є такими, що відповідають критеріям речових доказів, які визначені у ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, зокрема відомості про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дій, направлених на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , отриманими в якості здійсненої конвертаційної операції, під виглядом господарсько-правових відносин, без наміру виконання відповідних угод шляхом обману та зловживання довірою із використанням підконтрольних підприємств.

Враховуючи, що вказане майно визнано речовим доказом, не накладання арешту на вищезазначене майно може призвести до знищення, приховування, спотворення інформація, яка у них міститься.

Доказів на підтвердження того, що вилучені електронні носії інформації не містять і не можуть містити відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, представником ОСОБА_4 у розпорядження слідчого судді не надано.

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор просить накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх належності і допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Враховуючи, що вилучене за наслідками обшуку майно може бути використано як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зважаючи на необхідність дослідження вилучених електронних носіїв інформації, враховуючи існування ризиків знищення, приховування або їх втрати, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що заявлено прокурором у клопотанні, із забороною розпорядження та користування ним.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання в частині накладення арешту на електронні носії інформації є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

Викладене вище доводить, що потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено, а представником власника майна в судовому засіданні не доведено необґрунтованість поданого клопотання в даній частині чи відсутність потреби у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Вирішуючи клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти та машинку для перерахування грошей, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, представник власника майна, обґрунтовуючи свою позицію щодо безпідставності вимог прокурора про арешт майна зазначила, що за адресою: АДРЕСА_1 розташована операційна каса ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС», а вилучені під час обшуку грошові кошти та машинка для перерахунку грошей є власністю товариства. Даних про те, що ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» будь-яким чином пов`язано з діяльністю «ІНФОРМАЦІЯ_5» або причетно до незаконного заволодіння майном ОСОБА_9 , обставини щодо якого розслідуються у даному кримінальному провадженні, на її думку прокурором не доведено.

Так, з витягу з наказу директора ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» встановлено, що з 01.08.2023 розпочато функціонування операційної каси № 332 за адресою: АДРЕСА_1.

Приміщення за адресою: АДРЕСА_1 використовується ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» на підставі договору оренди № 10/07-IG/23 від 10.07.2023.

Також даних Z- звіту за 12.08.2025 убачається, що станом на 12.08.2025 залишок готівки у касі № 332 на початок дня становив 513 925 грн. 30 коп. (код валюти 980); 20 456 доларів США (код валюти 840); 2340 євро (код валюти 978); 650 злотих (код валюти 985).

Зміст вищезазначених документів дозволяє зробити висновок, що грошові кошти грошові кошти в сумі 493202 гривень, 2340 Євро, 20456 доларів США й 650 злотих, що вилучені під час обшуку є оборотними засобами ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС».

Протокол обшуку не містить відомостей щодо підстав чи розумних підозр, відповідно до яких слідчий дійшов висновку, що вилучені грошові кошти за адресою: АДРЕСА_1, є доказом кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, а також відомостей про наявність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого від 12.08.2025, якою вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, також не містить обґрунтування того, яким саме ознакам ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно, яке конкретно значення має це майно для кримінального провадження, як саме це майно буде використано під час досудового розслідування.

Таких критеріїв не наведено прокурором як у клопотанні про арешт майна, так і у судовому засіданні під час з розгляду даного клопотання про арешт майна.

Також прокурором в ході розгляду клопотання не обґрунтовано, яким саме ознакам речового доказу відповідає вилучена в ході обшуку машинка для перерахування грошових коштів, та що саме за допомогою даної речі буде доведено і якої мети буде досягнуто під час досудового розслідування.

Враховуючи принципи змагальності, свободи у поданні доказів, доведення їх переконливості перед судом, враховуючи відсутність належного обґрунтування щодо відповідності вилученого мобільного телефону критеріям речового доказу згідно ст. 98 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна.

На підставі викладеного вище, клопотання прокурора про арешт є таким, що не підлягає частковому задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000012 від 08.01.2025, яке було виявлено та вилучено під час обшуку, проведеного 12.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1, за місцем розташування обмінного пункту № 332 ТОВ «Преміум фінанс», а саме: ноутбук марки «Lenovo» с/н WB11794740 та мобільний телефон марки «Motorola», IMEI: НОМЕР_3 , із забороною користування та розпорядження ним.

У задоволені інших вимог клопотання прокурору відмовити

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1