КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4004/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ракка Сирійської Арабської Республіки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000085.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 червня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02.05.2025 у справі №761/17945/25.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , а також іншими свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за місцем свого проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

Зазначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді особистого забов`язання з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Крім цього, просить повернути внесену заставу у сумі 181 680,00 грн. за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставодавцю.

В обґрунтування доводів скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, щовідповідно до пред`явленої підозри ОСОБА_7 підозрюється у пособництві у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Вказує на те, що під час судового засідання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , сторона захисту зазначила:

- підозра ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України - нічим не підтверджена;

- ОСОБА_7 - не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України;

- кваліфікуючою ознакою пособництва є - з якого моменту виник злочинний умисел, тобто дата, коли були передані кошти службовій особі, або особі, яка займає відповідальне становище.

Проте, на сьогоднішній день службові особи не встановлені, факту передачі грошових коштів службовим особам, або особі, яка займає відповідальне становище зафіксовано не було, хоча згідно додатків до клопотання НСРД, а саме аудіо-відео фіксація велася з січня 2025 року.

Крім, того, 29.04.2025 року був проведений обшук житла ОСОБА_7 , а також під час затримання 01.05.2025 року був проведений його особистий обшук та обшук автомобіля, під час зазначених слідчих дій грошові кошти виявлені не були.

На переконання скаржника, такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, а з процесуальних документів не зрозуміла обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 КК України.

Також скаржник вважає, що ОСОБА_7 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Захисник посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги наступне:

- матеріальна шкода - відсутня;

- ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався;

- одружений, має постійне місце проживання і реєстрацію у м. Києві, тобто міцні соціальні зв`язки;

Захисник вказує на те, що в судовому засіданні прокурором були зазначені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5, ст.177 КПК України, які ґрунтуються на припущеннях. Дані ризики прокурором нічим не підтверджені і не доказані.

Підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового слідства, але в жодному випадку не припущення слідчого або прокурора.

До клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри, не кажучи вже про тримання особи під вартою.

Метою запобіжного заходу є не каральна функція, а забезпечувальна.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінально процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з незаконним затриманням та необґрунтованим застосуванням до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дружина ОСОБА_7 вимушена була шукати кошти, щоб внести заставу за свого чоловіка.

З урахуванням спрямованості реформ кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно яким тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом, захисник вважає, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід - особисте зобов`язання, з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 за невстановлених обставин та місці повідомив невстановленим на теперішній час службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 та Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» про можливість використання ними своїх службових посад у ІНФОРМАЦІЯ_4 і КЗ КОР «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» з метою отримання неправомірної вигоди за зняття з обліку військовозобов`язаних осіб призовного віку чоловічої статі на підставі підроблених висновків МСЕК щодо їх непридатності до проходження військової служби у зв`язку із наявністю у зазначених осіб інвалідності II групи з метою уникнення ними призову на військову службу за мобілізацією.

Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 запропонував невстановленим на теперішній час службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 та Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» здійснювати пошук осіб, які мають бажання уникнути призову на військову службу за мобілізацією та з метою приховування їх злочинних намірів особисто шляхом посередництва, отримувати для них від таких осіб неправомірну вигоду. У свою чергу, невстановлені на теперішній час службові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» на пропозицію ОСОБА_7 зі здійснення пособництва у отриманні ними неправомірної вигоди як службовими особами погодилися та домовилися, що ОСОБА_7 самостійно буде підшукувати осіб, які йому безпосередньо будуть висловлювати прохання про надання неправомірної вигоди в сумі не менше 8 000 доларів США, особисто буде отримувати від них, як посередник, зазначені грошові кошти для послідуючого надання службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи», та особисто буде передавати документи про зняття осіб з військового обліку після того, як посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 оформлять їх на підставі підроблених висновків МСЕК щодо непридатності до проходження військової служби у зв`язку із наявністю у осіб інвалідності II групи.

14.01.2025 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи умисно, як пособник, з метою забезпечення конспірації протиправних дій невстановлених на теперішній час службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відповідно до відведеної ролі пособника, перебуваючи поруч із торгівельним центром «Гулівер», розташованим за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, 1А, висловив ОСОБА_10 пропозицію надати через нього посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» неправомірну вигоду в сумі 8 000 доларів США за оформлення і видачу документів про зняття його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі встановлення йому другої групи інвалідності, за умови якщо він ( ОСОБА_7 ) буде виступати посередником між ними, на що ОСОБА_10 погодився, домовившись із ОСОБА_7 , що зазначені грошові кошти він буде надавати частинами.

25.02.2025 року о 13 год. 28 хв. ОСОБА_7, знаходячись в салоні автомобіля «КІА FORTE» з номерним знаком НОМЕР_1 , який був припаркований біля головного корпусу Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60, продовжуючи діяти умисно, як пособник, особисто отримав від ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 166 806 гривень) з метою їх подальшого одержання через нього службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» за зняття його з військового обліку військовозобов`язаних на підставі встановлення йому другої групи інвалідності.

Крім того, 21.03.2025 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7, знаходячись біля кав`ярні «URNBAN coffee style», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 8, продовжуючи діяти умисно, як пособник, особисто отримав від ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 83 082 гривні) з метою їх подальшого одержання через нього службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико- соціальної експертизи» за зняття останнього з військового обліку військовозобов`язаних.

Крім того, 01.05.2025 року приблизно о 10 год. 45 хв. ОСОБА_7, знаходячись за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/6, продовжуючи діяти умисно, як пособник, особисто отримав від ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти в розмірі 200 доларів США (що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 8 294 гривні 12 копійок) з метою їх подальшого одержання через нього службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 і Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» за зняття останнього з військового обліку військовозобов`язаних, але не зміг їх передати посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки 01.05.2025 року о 10 год. 50 хв. був затриманий працівниками правоохоронних органів.

01.05.2025 року о 10 год. 50 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

01.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

02.05.2025 року слідчий в особливо важливих справах СУ ГУ НП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000085.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_10 (протоколи допиту свідка від 28.01.2025, 03.03.2025, 31.03.2025, 01.05.2025); протоколами оглядів від 28.01.2025 та 04.03.2025, відповідно до яких оглядався мобільний телефон ОСОБА_10 з перепискою між ним та ОСОБА_7 щодо зняття з обліку військовозобов`язаного ОСОБА_10 за грошову винагороду; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 28.01.2025, відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_7 як особу, що вчинила кримінальне правопорушення; матеріалами проведення контролю за вчиненням злочину від 26.02.2025, 21.03.2025 та 01.05.2025; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до яких задокументовано факт пособництва з боку ОСОБА_7 у одержанні неправомірної вигоди службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 ; матеріалами, наданими ДЗНД СБ України, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим зазначено, що враховуючи характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, з метою забезпечення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а також беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, враховуючи наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а також той факт, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий за погодженням із прокурором просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., та покласти на ОСОБА_7 , у разі внесення визначеного розміру застави, обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000085.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 червня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02.05.2025 у справі №761/17945/25.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , а також іншими свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за місцем свого проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі, визначеному судом, але в межах строку досудового розслідування.

Зазначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зокрема, обставини, що дають підстави підозрювати, що ОСОБА_7 вчинив зазначене кримінальне правопорушення підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, а саме: показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_10 (протоколи допиту свідка від 28.01.2025, 03.03.2025, 31.03.2025, 01.05.2025); протоколами оглядів від 28.01.2025 та 04.03.2025, відповідно до яких оглядався мобільний телефон ОСОБА_10 з перепискою між ним та ОСОБА_7 щодо зняття з обліку військовозобов`язаного ОСОБА_10 за грошову винагороду; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 28.01.2025, відповідно до якого останній впізнав ОСОБА_7 як особу, що вчинила кримінальне правопорушення; матеріалами проведення контролю за вчиненням злочину від 26.02.2025, 21.03.2025 та 01.05.2025; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до яких задокументовано факт пособництва з боку ОСОБА_7 у одержанні неправомірної вигоди службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 ; матеріалами, наданими ДЗНД СБ України, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України КК України.

Крім того, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя виходив із того, що існує ймовірність того, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване ОСОБА_7 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесене до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає виключно позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

При визначенні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні), слідчий суддя виходив із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Також правильним є висновок слідчого судді про доведеність стороною обвинувачення наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, стороною обвинувачення здійснюються слідчі та процесуальні дії для встановлення всіх обставин у справі.

При цьому правильним є і висновок слідчого судді про те, що наведений стороною ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшов свого підтвердження, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеними наявність заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити слідчий у клопотанні, визначивши заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має постійне місце проживання та реєстрацію.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та даних про особу підозрюваного.

Посилання апелянта на характеризуючі дані підозрюваного приймаються колегією суддів до уваги, проте не спростовують висновків слідчого судді щодо існування вищезазначених ризиків у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4