Справа № 307/885/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/223/25 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.04.2025.

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього закрито.

Згідно ухвали, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 17.07.2024 близько 21 год 18 хв, знаходячись на вулиці біля магазину «Горобчик», що розташований за адресою: с. Ганичі, вул. Народна, 148, Тячівського району Закарпатської області, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки, намагаючись самоствердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_10 , у ході якого завдав один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область щелепи ОСОБА_11 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи, яке відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров?я більше 21-го дня.

У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, підбіг до ОСОБА_11 та наніс йому декілька ударів руками, стиснутими в кулак, в область обличчя, живота, а також один удар ногою у взутті в область голови останнього, спричинивши таким чином ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа, яке відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, так як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 6-ти, але менше 21-го дня.

-2-

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної не поваги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Рішення мотивовано тим, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2025 кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, що свідчить про відсутність такого обвинувачення. Хоч за кримінальні правопорушення вчиненні ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 296 КК України і передбачена відповідальність як за окремий (самостійний) склад кримінального правопорушення, однак ці кримінальні правопорушення поєднані однією подією. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 не являється особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності. За таких обставин, взявши до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закрив кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Вважає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення не вперше, а відповідно до пред`явленого обвинувачення обвинувачувався у вчиненні декількох кримінальних правопорушень. При цьому, прокурор звертає увагу на те, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не охоплюються єдиним умислом, склад вказаного кримінального правопорушення є самостійним складом злочину, яке інкриміноване ОСОБА_6 , а тому помилковим є висновок суду про те, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України ОСОБА_6 вчинив вперше, оскільки кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Крім того, суд безпідставно визнав наявність пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування, хоча така умова є обов`язковою під час вирішення питання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 45 КК України. При цьому, згідно обвинувального акту пом`якшуючими обставинами визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, а така обставина як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення не встановлено, оскільки після вчинення кримінально-караних діянь, ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування та перебував у розшуку, не сприяв органу досудового розслідування у завершенні кримінального провадження в короткий проміжок часу та зменшення зусиль для розкриття кримінального правопорушення. На наявність відсутності активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення вказує і той факт, що під час досудового розслідування після відновлення кримінального провадження, у зв`язку з розшуком ОСОБА_6 , останній відмовився від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України, що свідчить про те. що під час досудового розслідування ОСОБА_6 жодним чином не сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

-3-

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог Конвенції та кримінального процесуального закону, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 45 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення кримінального правопорушення чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин кримінального провадження. При цьому, активне сприяння - це добровільні дії особи, що вчинила кримінальне правопорушення, спрямовані на допомогу органам досудового розслідування у встановленні знарядь, засобів, співучасників вчиненого кримінального правопорушення, а також інших обставин, які мають кримінально-правове чи кримінально-процесуальне значення для розслідування та розкриття кримінального правопорушення.

-4-

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, саме по собі не може свідчити про дійове каяття ОСОБА_6 .

Колегія суддів уважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо наявності такої обставини, що характеризує дійове каяття особи, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки в оскаржуваній ухвалі судом не наведено, які саме довільні дії ОСОБА_6 спрямовані на допомогу органу досудового розслідування у встановленні обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 25.11.2024 оголошувався у розшук.

Як стверджує в апеляційній скарзі прокурор, ОСОБА_6 під час досудового розслідування відмовився від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України. Указані твердженні стороною захисту під час апеляційного розгляду не заперечувались.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що такі питання під час судового розгляду не з`ясовувались, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю злочину заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність ознак активного сприяння ОСОБА_6 у розкритті кримінального правопорушення, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині необгрунтований.

Відсутність активного сприяння ОСОБА_6 у розкритті кримінального правопорушення, не дає підстав для застосування положень ст. 45 КК України, оскільки активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є обов`язковим для її застосування.

Крім того, за змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна у його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ним кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, у якому останній обвинувачується дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад кримінального правопорушення і обвинувачений винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості, що відповідало б вимогам ст. 372 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції також не дотримався.

-5-

З мотивувальної частини ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.04.2025 вбачається, що суд першої інстанції формально виклав обвинувачення, сформульоване ОСОБА_6 органом досудового розслідування. При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Вказані порушення колегія суддів вважає істотними, оскільки вони пов`язані з неповнотою судового розгляду і впливають на висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого, можливість призначення покарання або звільнення від нього, чи звільнення від кримінальної відповідальності за певні дії.

Колегія суддів уважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, є передчасним та невмотивованим.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що згідно ч. 2, 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, всупереч вищезазначеним положенням закону, судом першої інстанції не дотримано процедуру судового розгляду, а саме не роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 суть обвинувачення та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з підстав передбачених ст. 45 КК України, що підтверджується журналом судового засідання від 10.04.2025.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 колегія суддів вважає істотними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справив суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна у його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

-6-

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.04.2025, якою обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 45 КК України, а кримінальне провадження закрито, - скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді