УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000120 від 30.01.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Новосевастополь, Березнегуватського району, Миколаївської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого до Львівського суду направлено справу за ч. 2 ст. 307 КК України (запобіжний захід застава),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120 від 30.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. ч. 2, 3 ст. 311 КК України.

За викладених у клопотанні обставин, 13 травня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Наразі відносно підозрюваного ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого спливає 05.09.2025 року.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що завершити досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не виявляється можливим, оскільки для повного, об`єктивного і всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих і процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

У судовому засіданні -

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, зазначивши, що викладені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання просив відмовити та застосувати домашній арешт, а у випадку продовження тримання під вартою визначити заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

13.05.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:

- протоколами про результати проведення негласної слідчої розшукової дії від 29.03.2025, передбаченої ст. 262 КПК України огляд та виїмка кореспонденції, з посилок які відправляли ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в яких містилась рідина;

- висновком експерта № СЕ-19/116-25/8004-НЗПРАП від 05.05.2025 за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, відповідно до якого надана на експертизу рідина блідо-жовтого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - альфа-бромвалерофенон, кількісний вміст якої становить 4,401 г, 6,150 г та 7,171г.;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії від 02.05.2025, передбаченої ст. 269 КПК України - спостереження за місцем, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Республіканська, 183, під час якого зафіксовано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом знаходяться за вищезазначеною адресою;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії від 06.05.2025, передбаченої ст. 260 КПК України - аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_7 , під час якого зафіксована розмова ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , яка відбувалася 22.03.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Республіканська, 183, де ОСОБА_7 розповідає ОСОБА_4 як правильно виготовляти психотропні речовини;

- протоколом обшуку від 13.05.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Республіканська, 183, під час якого вилучено обладнання для виготовлення психотропної речовини, а також речовини та рідини з ознаками психотропних речовин.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 перевірялася слідчим суддею при застосуванні та продовженні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 11.07.2025 року, який в подальшому слідчим суддею було продовжено до 05.09.2025 року.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи характер вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування.

Актуальність цього ризику підтверджується і тим, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, офіційно не працевлаштований, відомостей щодо перебування на його утриманні дітей чи батьків похилого віку відсутні, проживає не за місцем реєстрації, тому в разі несприятливих для себе обставин, він може вчинити дії, з метою ухилення від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на вказане слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, продовжує існувати.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає переконливими доводи слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України оскільки органом досудового розслідування здійснюються дії для збирання всіх необхідних доказів, а підозрюваний за для приховування своєї протиправної діяльності може знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів.

Враховуючи зазначене, ризик знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя визнає спроможним та приймає його до уваги.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування по встановленню усіх обставин у цьому провадженні, необхідно обмежити підозрюваного у можливості спілкування з свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на наявність даного ризику сторона обвинувачення посилається на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на теперішній час ОСОБА_4 слідчим ВП №1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000042 від 14.01.2025 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Вищевикладені обставини, на думку слідчого судді, свідчать про явні негативні соціальні інтереси підозрюваного й відповідно про його емоційно-вольову деформацію та ймовірну відсутність правової свідомості, а тому, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження продовжує існувати реальний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, та наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у межах кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування до строку, який визначений в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеса до якого відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід не видається можливим, так як необхідно виконати наступне: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження 5 висновків експертиз матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів»; після отримання відповідних експертиз вирішити питання про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 ; провести допити підозрюваних, з огляду на результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій; зібрати у повному обсязі характеризуючі матеріали відносно підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та виконати інші слідчі дії, необхідність у проведенні яких виникне в ході досудового розслідування.

У зв`язку із чим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено строк досудового розслідування означеного кримінального провадження до 6 (шести) місяців, а саме: до 13.11.2025 року.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_4 .

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Твердження захисника підозрюваного щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з урахуванням обставин злочинів та встановлення продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також продовження існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом продовження застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею, враховуючи положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь та враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначався розмір застави, й наразі слідчий суддя, дослідивши клопотання сторони обвинувачення та беручи до уваги доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій та дочекатися висновки призначених експертиз, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 31.10.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1