Справа № 202/516/25
Провадження № 1-кс/202/3287/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регоіну ОСОБА_5 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 28.04.2025 обшуку за адресою мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на печатку «Лікар Врач ОСОБА_8 ».

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що будучи обізнаною про те, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як в Україні, так і в м. Дніпрі та області, по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс у суспільстві, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, будучи обізнаною із вказаними вище положеннями чинного законодавства України, будучи достовірно усвідомленою про те, що з 17.03.2014 на території України діє особливий період, а з 24.02.2024 Указом Президента України оголошено проведення загальної мобілізації на території, зокрема, Дніпропетровської області, а також про те, що на період дії воєнного стану на території України, з метою забезпечення обороноздатності держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, особи призовного віку (від 18 до 60 років, придатні до військової служби) - підлягають мобілізації, проте не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії), інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках, а також те, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби, будучи достовірно обізнаними про порядок та методику ведення медичної документації, яка дозволяє безперешкодно пройти військово-лікарську комісію та особливості медичних діагнозів, що відображають інформацію про настання, перебіг (розвиток) і наслідки перенесення особами захворювань, які дозволяють пацієнтам отримати необхідне для них рішення, умисно, діючи за попередньою змовою групою осіб, голова військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особі відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в частині їх обов`язку забезпечення мобілізаційних заходів у вигляді призову громадян на військову службу за мобілізацією, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , на підставі наказу №156 від 05.04.2024 по Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, включена до постійно діючої комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 «Щодо організації роботи проведення медичного огляду військовозобов`язаних ВЛК в цілодобовому режимі» у своїй діяльності керується Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», та з 05.04.2024 остання виконує обов`язки голови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до наказу «Щодо залучення медичного персоналу до складу мультидисциплінарної команди лікарів-спеціалістів військово-лікарської комісії (ВЛК), що створюється при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки» від 05.04.2024 за №156, по Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, створено постійно діючу комісію у ІНФОРМАЦІЯ_8 у складі ОСОБА_6 голова комісії, лікар-невропатолог.

Згідно наказів № 174 від 09.05.2024, № 180 від 16.05.2024, №202 від 13.06.2024, № 318 від 27.09.2024, № 397 від 20.12.2024, № 122 від 22.01.2025, № 146 від 07.02.2025 «Щодо забезпечення безперебійної роботи медичних комісій ВЛК» до завдань та посадових обов`язків ОСОБА_6 , як голови комісії, лікаря-невропатолога, входить: Забезпечення роботи ВЛК, медичний огляд спеціалістами ВЛК військовозобов`язаних, призовників, абітурієнтів вищих військових навчальних закладів, допризовників.Внесення відомостей в ЕСОЗ даних огляду лікарями комісії, результатів обстежень і консультацій інших спеціалістів згідно з вимогами пакету медичних послуг. Направлення юнаків допризовного віку (17-18 років) лікарями ВЛК до лікаря, з яким укладена декларація, для створення е-направлення на консультацію до спеціалістів закладів вторинного рівня або госпіталізацію.

Так, в ОСОБА_6 , займаючи посаду голови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 , у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на території Дніпропетровської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), виник злочинний умисел направлений на організацію перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особі відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в частині їх обов`язку забезпечення мобілізаційних заходів у вигляді призову громадян на військову службу за мобілізацією, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що полягало, зокрема, у внесенні несанкціонованих змін до інформації, яка оброблюється в Інформаційній Системі «Моніторинг соціально значущих хвороб», особами, які мають право доступу до неї; складанні медичної документації для подальшого списання військовозобов`язаних осіб з військового обліку на підставі пункту «а» статті 5 додатку 1 до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»; передання вказаних документів для подальшого внесення відомостей про зняття з військового обліку у єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних і резервістів, який збирає, зберігає та обробляє дані для військового обліку «Оберіг» тощо.

Усвідомлюючи, що досягнення вищевказаного злочинного умислу потребує залучення інших осіб, які, зокрема, мають доступ до інформації, яка оброблюється в Інформаційній Системі «Моніторинг соціально значущих хвороб» та можуть вносити до вказаної систем необхідні їй зміни, у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на території Дніпропетровської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 повідомила деталі свого злочинного плану особам, з якими підтримувала довірливі відносини, а саме ОСОБА_10 (лікар-інфекціоніст КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради), ОСОБА_7 (завідувачка відділення з профілактики та боротьби зі СНІДом Філії за напрямом «Інфекційні хвороби» КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР) та запропонувала останнім взяти участь у вказаній злочинній діяльності, повідомивши останнім свої наміри щодо механізму їх вчинення.

В свою чергу, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на території Дніпропетровської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених розслідуванням обставин, надали відповідну згоду на участь у запланованих кримінальних правопорушеннях.

В подальшому, у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на території Дніпропетровської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених розслідуванням обставин, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду завідувачка відділення з профілактики та боротьби зі СНІДом Філії за напрямом «Інфекційні хвороби» КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР, усвідомлюючи, що виконання вказаного злочинного плану потребує залучення осіб, з якими вона перебуває у довірливих відносинах, та які мають навички та можливість внесення інформації, яка оброблюється в Інформаційній Системі «Моніторинг соціально значущих хвороб», а саме: ОСОБА_8 (лікар-консультант Відділення з профілактики та боротьби зі СНІДом Філії за напрямом «Інфекційні хвороби» КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР), ОСОБА_9 (лікар-консультант Відділення з профілактики та боротьби зі СНІДом Філії за напрямом «Інфекційні хвороби» КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР), повідомивши останнім наміри щодо механізму вчинення злочинів, запропонувала останнім взяти участь у вказаній злочинній діяльності, на що останні надали свою згоду.

Крім того, у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше квітня 2024 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), перебуваючи на території Дніпропетровської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), за невстановлених розслідуванням обставин, ОСОБА_7 , будучи у довірливих відносинах із членом правління Громадського об`єднання «Синергія Душ» (), ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що останньою може бути надана інформація щодо осіб, які хворіють на вказану хворобу та можуть бути внесені чи раніше вносились до Інформаційної Системи «Моніторинг соціально значущих хвороб», повідомила останній свої наміри щодо механізму вчинення злочинів, запропонувала їй взяти участь у вказаній злочинній діяльності, на що ОСОБА_11 надала свою згоду.

Дійшовши попередньої змови про вчинення злочинів щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особі відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в частині їх обов`язку забезпечення мобілізаційних заходів у вигляді призову громадян на військову службу за мобілізацією, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що полягало, зокрема, але не виключно, у внесенні несанкціонованих змін до інформації, яка оброблюється в Інформаційній Системі «Моніторинг соціально значущих хвороб», особами, які мають право доступу до неї; складанні документів, необхідних для зняття військовозобов`язаних осіб з військового обліку; складанні та передачі документів для подальшого внесення відомостей про зняття з військового обліку у єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних і резервістів, який збирає, зберігає та обробляє дані для військового обліку «Оберіг» тощо, ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , розподілили функції у вказаній злочинній групі.

Так, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особі відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в частині їх обов`язку забезпечення мобілізаційних заходів у вигляді призову громадян на військову службу за мобілізацією, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_6 , отримувала на свій номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зареєстрований в месенджері «WhatsApp», повідомлення від невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка використовує номер мобільного телефону НОМЕР_2 зареєстрований в месенджері «WhatsApp», яка зверталась в період з 19.07.2024 по 20.12.2024 до голови ВЛК Соборного РТЦК ОСОБА_6 , надсилаючи на її мобільний телефон фотографії з анкетними даними осіб, з проханням виготовлення медичних документів для останніх щодо їх зняття з військового обліку як ВІЛ-інфікованих осіб.

28 квітня 2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст.362 КК України; ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст.362 КК України; ОСОБА_11 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України

В період часу з 06:26 по 08:23 годин 28.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра (справа №202/516/25 пр. 1-кс/202/3149/2025 від 25.04.2025), проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знарядь кримінального правопорушення, речей, предметів, оригіналів та копій документів, які містять в собі відомості, що мають значення для досудового розслідування.

Зазначена квартира на праві власності належить ОСОБА_12 .

В результаті проведення вищезазначеного обшуку виявлено та вилучено: Печатку «Лікар Врач ОСОБА_8 ».

Вказане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти відомості, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

28.04.2025 слідчим у кримінальному провадженні прийнято постанову про визнання речовими доказами вищезазначених речей, вилучених в результаті проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 .

Згідно даних КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР (), право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_12 .

Одночасно з цим встановлено, що вказана печатка, вилучена в ході проведення обшуку за фактичною адресою проживання ОСОБА_8 , виступає інструментом вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України, виходячи з чого, зазначена печатка могла бути інструментом вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на вказане є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 може приховувати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити майно, яке перебуває у нього у користуванні, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, у органа досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Орган досудового розслідування вважає, що незастосування арешту на вказане майна може призвести до відчуження або знищення зазначеного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, необхідно накласти арешт на зазначене вище нерухоме майно підозрюваного, заборонивши відчужувати та розпоряджатися цим майном.

Отже, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, і вимоги пункту 2 частини 3 статті 132 КПК України виконані.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.

Настання негативних наслідків за результатами накладення арешту на вказане майно для інших осіб не передбачається.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільний резонанс, зухвалості вчинених дій та відкритого ігнорування вимог чинного законодавства застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених главою 17 КПК України є необхідним для збереження речових доказів та подальшої спеціальної конфіскації, а також для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий зазначає, що на думку органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може бути набутим кримінально протиправним шляхом, а тому з метою його збереження як речового доказу та з метою спеціальної конфіскації на нього має бути накладено арешт, в зв`язку з чим, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та пояснила, що вилучене майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його слідів, не було об`єктом кримінального правопорушення та жодним чином не може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення, вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вказане в клопотанні майно вилучено 28.04.2025.

Клопотання про арешт майна було направлено до суду засобами поштового зв`язку 30.04.2025, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 362 КК України

Відповідно до протоколу обшуку від 28.04.2025 року, в період часу з 06:26 по 08:23 годин 28.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра (справа №202/516/25 пр. 1-кс/202/3149/2025 від 25.04.2025), проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено Печатку «Лікар Врач ОСОБА_8 ».

Відповідно до копії постанови слідчого від 28.04.2025, вищевказану печатку визнано речовим доказом.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування при зведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, та приймає до уваги, що вилучена в ході обшуку печатка «Лікар Врач ОСОБА_8 » містять відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що печатка «Лікар Врач ОСОБА_8 » відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може бути використана як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Разом з тим, слідчий у своєму клопотанні також зазначає, що виникла необхідність у накладенні арешту з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362 КК України, виходячи з чого, зазначена печатка могла бути засобом вчинення кримінальних правопорушень.

Також суд враховує наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст.170КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При вирішення питання про можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя виходить з того, що матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, а також те, що вони містять відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, а також те, що вони мають значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 15.10.2024 , на вилучене майно в ході проведення 28.04.2025 обшуку за адресою мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на печатку «Лікар Врач ОСОБА_8 ».

Заборонити володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору та іншим заінтересованим особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1