Номер провадження: 11-сс/813/1047/25
Справа № 947/4381/25 1-кс/947/1908/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2025,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2025, відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора або уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заяву було прийнято та зареєстровано Київською окружною прокуратурою м. Одеси 27.01.2025 року за вх. №41 (№665-25вх.).

В подальшому, 28.01.2025 року, виконувачем обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси заяву ОСОБА_6 надіслано для організації розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Таким чином, станом на цей час Київська окружна прокуратура м. Одеси вже не є розпорядником заяви ОСОБА_6 від 05.01.2025 року, зареєстрованої 27.01.2025 року за №41 (№664-25вх.), у зв`язку із перенаправленням цієї заяви з Київської окружної прокуратури м. Одеси до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за супровідним листом № 629ВИХ-25 від 28.01.2025.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що заява про вчинення злочину містить всі необхідні відомості передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, а тому відомості викладені у заяві підлягають внесенню в ЄРДР.

Просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого внести відомості до ЄРДР.

Ухвалою судді-доповідача від 10.06.2025 року розглянуто клопотання заявника ОСОБА_6 про забезпечення його особистої участі в залі судових засідань під час розгляду його апеляційної скарги та визнано доцільним провести апеляційний розгляд в режимі відеоконференції за участю заявника, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 336 КПК, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі необхідності забезпечення безпеки осіб; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Частиною 2 статті 336 КПК передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення.

Таким чином, ч. 2 ст. 336 КПК регламентовано, що саме суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно, вирішувати питання про форму судового засідання. Суд може використати своє дискреційне право та вирішити питання про форму судового засідання, адже у ч. 2 ст. 336 КПК, крім іншого зазначено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває особа, яка знаходиться під вартою, якщо вона проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Таким чином, приписи ст. 336 КПК передбачають можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції в умовах воєнного стану навіть у разі заперечення особи, яка знаходиться під вартою проти цього, та таке питання, згідно з приписами частини 2 цієї статті, суд вирішує ухвалою з наведенням обґрунтувань та мотивів, зокрема щодо обставин, які заважають безпосередній участі особи, яка знаходиться під вартою в судовому засіданні в залі суду.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі Указу Президента України №640/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє на даний час.

Отже, приймаючи до уваги, що на території України введено воєнний стан, встановлена доцільність проведення судового засідання призначеного 28.03.2025 о 10:00 годині в режимі відеоконференції, що не суперечить приписам ст. 336 КПК України.

Вказана ухвала була направлена на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 10.06.2025.

11.06.2025 року перед початком судового засідання за повідомленням службових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 вибув на судове засідання до Приморського районного суду м. Одеси та будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання із заявами та клопотаннями про відкладення судового розгляду на адресу апеляційного суду не звертався.

Зважаючи на наведені вище обставини, враховуючи скорочений термін розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді щодо бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, апеляційний суд на підставі вимог ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України, вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК).

З оскарженої ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи вбачається, що 27.01.2025 року ОСОБА_6 через його представника до Київської окружної прокуратури м. Одеси було подано заяву від 04.01.2025 року, про вчинення кримінального правопорушення прокурором першого відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 .

Вказану заяву було прийнято та зареєстровано Київською окружною прокуратурою м. Одеси 27.01.2025 року за вх. №41 (№665-25вх.).

В подальшому, 28.01.2025 року, виконувачем обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси заяву ОСОБА_6 надіслано для організації розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Таким чином, станом на цей час Київська окружна прокуратура м. Одеси вже не є розпорядником заяви ОСОБА_6 від 04.01.2025 року, зареєстрованої 27.01.2025 року за №41 (№665-25вх.), у зв`язку із перенаправленням цієї заяви з Київської окружної прокуратури м. Одеси до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за супровідним листом №628ВИХ-25 від 28.01.2025.

Із змісту листа в.о. керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 (№629ВИХ-25 50-р-25 від 28.01.2025 року) вбачається, що заява ОСОБА_6 , яка надійшла до Київської окружної прокуратури м. Одеси та зареєстрована 27.01.2025 року за №665-25вх, була надіслана до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, для організації розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що в скарзі заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора не вбачається обставин, які свідчать про бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси, в розумінні ст. 214 КПК України, оскільки після реєстрації заяви, в передбачений законом строк, а саме того ж дня, в.о. керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси було прийнято рішення про скерування заяви ОСОБА_6 на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві для розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вказані обставини свідчать про вжиття органом прокуратури дій, направлених на своєчасний розгляд заяви про вчинення кримінальних правопорушень у передбачений ст. 214 КПК України строк.

Відомостей про результати розгляду вказаної заяви ОСОБА_6 відповідними посадовими особами територіального органу ДБР, апелянтом суду не надано, як і відомостей щодо оскарження останнім дій чи бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у разі не прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України посадовими особами територіального органу Державного бюро розслідувань за результатами розгляду отриманої 28.01.2025 року з місцевої прокуратури заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, заявник не позбавлений права оскаржити таку бездіяльність у передбаченому законом порядку.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скарзі заявника, повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки в даному випадку прокурор місцевої прокуратури в межах 24 годинного строку передав заяву для її розгляду компетентному органу досудового розслідування.

Колегія суддів також звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 висновків слідчого судді не спростовують, оскільки фактично зводяться до констатування існування незгоди заявника з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Таким чином, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що доводи заявника про існування факту незаконної бездіяльності посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 є необґрунтованими, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора або уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4