Справа № 1-кп/593/36/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани кримінальне провадження, внесене 06 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дибще Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем-ремонтником ТзОВ «Радехів-цукор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не депутата, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2023 року, о 20 год. 56 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21104» р.н. НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_10 , рухався автодорогою М-30 сполученням «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» в напрямку м. Бережани від м. Тернопіль смугою свого напрямку із швидкістю біля 60 км/год.

Під час руху ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-ХІІ від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух») та пунктів: 1.5 ч.1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожні умови», «дорожня обстановка», «небезпека для руху»), 2.3. «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР або Правила дорожнього руху), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не урахував дорожні умови і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Рухаючись в межах 109 км вказаної вище автодороги, що поза межами населеного пункту та неподалік смт. Козова Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху пішохода ОСОБА_11 , яка в цей час переходила проїзну частину автодороги, поза межами пішохідного переходу, в напрямку зліва-направо по ходу руху автомобіля «ВАЗ-21104» р.н. НОМЕР_1 , він негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, а продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР України.

Внаслідок порушення вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху, ОСОБА_5 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , хоча шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль «ВАЗ-21104» р.н. НОМЕР_1 раніше, ніж пішохід ОСОБА_11 досягне місця наїзду, та передньою правою частиною автомобіля скоїв наїзд на вказаного пішохода.

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепа, з крововиливами надтвердою та під м`яку мозкові оболонки мозку, котра супроводжувалася частковим тромбозом синусів твердої мозкової оболонки, з розвитком розм`ягчення (церебромаляції) та ускладнилась набряком-набубнявінням та призвела до компресії головного мозку із вклиненням його стовбуру у великий потиличний отвір від чого 07 вересня 2023 року настала її смерть у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.3 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 , тобто він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, зі всіма доказами по справі погодився, від їх дослідження в судовому засіданні відмовився, суду пояснив, що 05 вересня 2023 року, після роботи він зібрав малину та разом із своєю дружиною ОСОБА_10 належним йому автомобілем «ВАЗ-21104» р.н. НОМЕР_1 поїхали здати її у приймальний пункт. Близько 21 години, він разом із своєю дружиною повертався вже додому в с. Дибще. Він був за кермом транспортного засобу, а його дружина сиділа на передньому пасажирському сидінні. Дорожнє покриття було сухе, однак видимість була погана, бо стало вже зовсім темно. Коли вони їхали по об`їздній дорозі, вантажна машина, яка рухалась у зустрічному напрямку, на мить осліпила його, а тому він не зміг своєчасно помітити пішохода, який переходив проїжджу частину дороги у не встановленому для цього місці поза межами пішохідного переходу. Він лише почув крик його дружини, та почувши стук побачив пішохода-жінку, яку він збив передньою правою частиною керованого ним автомобіля. Зрозумівши, що він скоїв наїзд на пішохода, він зразу зупинив автомобіль, вибіг із нього, підбіг до потерпілої, та тримав її голову на своїх руках до приїзду швидкої, яку зразу викликали люди, які почувши про ДТП, вибігли із бару, що розміщений при дорозі, де трапилось ДТП. В лікарню із потерпілою він не поїхав так як мусив бути присутній на місці ДТП при його оформленні працівниками поліції. На слідуючий день він приїздив до лікарні та цікавився здоров`ям потерпілої та навіть намагався надати рідним потерпілої матеріальну допомогу на її лікування, однак родичі потерпілої відмовилися від його допомоги. Просив суд при обранні покарання врахувати той факт, що він щиро кається за свої дії, що вчинений ним злочин є злочином із необережності, що маючи 39-ти річний стаж водія, він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху так як є чемним водієм, що він просив вибачення у родичів потерпілої, з власної ініціативи намагався надати їй матеріальну допомогу для придбання необхідних медикаментів, що він раніше ні в чому протиправному поміченим не був, що він своїми діями сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину і встановленні істини по справі, а тому просив застосувати до нього міру покарання, не пов`язану із позбавленням волі без застосування до нього додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто без позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки автомобіль для нього та його сім`ї є вкрай необхідним засобом для пересування, оскільки він є єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні неповнолітнього сина та дружину, яка внаслідок раніше отриманої травми не може самостійно рухатися, є неходячою, а він працює на цукровому заводі позмінно та часто внаслідок зміни графіку у нього зміна закінчується у такий час, що нема вже чим добратися до місця проживання, а користуватися послугами таксі його скрутне матеріальне становище не позволяє. Крім вказаного, просив врахувати, що його дружина проходить реабілітацію та двічі на тиждень має бути доставлена з місця проживання до лікувального закладу - Бережанської ЦМЛ для проведення відповідних необхідних їй відновлювальних медичних процедур, а при застосуванні до нього додаткового покарання -позбавлення його прав керувати транспортним засобом його дружина буде позбавлена можливості приїздити до медичного закладу для отримання відповідного лікування, а тому він просить врахувати зазначене, що автомобіль для їх сім`ї в даний час є необхідним засобом для пересування та просив не застосовувати до нього додаткового покарання.

Оскільки обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився зі всіма доказами по справі, відмовившись від їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що в силу ст. 349 КПК України слід обмежитись дослідженням фактичних обставин справи - допитом обвинуваченого, потерпілого і дослідженням лише матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний по справі потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 05 вересня 2023 року внаслідок ДТП його дружині ОСОБА_11 були заподіяні травми, від яких вона померла, а тому він визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні. Він безпосереднім очевидцем подій, що мали місце 05 вересня 2023 року не був і все, що він знає лише зі слів його родичів чи осіб, які були дотичні до вказаної події. Йому також відомо, що обвинувачений, як порядна людина, приходив у лікарню до його дружини, цікавився її станом здоров`я та намагався надати матеріальну допомогу на її лікування. І хоч внаслідок ДТП його дружині були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою її смерть, однак він не наполягає на обранні обвинуваченому суворої міри покарання такої як позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив злочин, який є злочином з необережності. Обвинувачений просив у них вибачення та у добровільному порядку намагався відшкодувати спричинену їм шкоду, а тому із врахуванням зазначеного просив застосувати до нього покарання, не пов`язане із позбавленням волі без позбавлення його права керування транспортними засобами так як транспортний засіб для його сім`ї є необхідним засобом для пересування.

Вивчаючи особу обвинуваченого, суд дослідив ряд документів, а саме:

Із довідки № 64, виданої 23 листопада 2023 року Козівською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак він разом із своєю сім`єю фактично проживає в АДРЕСА_3 та разом з ним проживає його дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із довідки, виданої 31 березня 2025 року лікуючим лікарем ОСОБА_14 , видно, що дружина обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє і у неї діагностовано закритий внутрішньосуглобовий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Ушкодження медіальної колатеральної зв`язки. Хондромаляція надколінника. Внутрішньосуглобовий випіт правого колінного суглобу. Післятравматична контрактура правого колінного суглобу у зв`язку з чим вона продовжує амбулаторне лікування в травматолога поліклініки КНП Бережанська центральна міська лікарня Бережанської міської ради з відвідуванням вищевказаного лікувального закладу не менше двох разів на тиждень.

Із характеристики, виданої 23 листопада 2023 року Козівською селищною радою, видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак проживає в АДРЕСА_2 . За час проживання в селі Дибще він зарекомендував себе з позитивної сторони, користується повагою та авторитетом серед жителів села, бере активну участь у громадському житті села, є церковним братом. ОСОБА_5 працює слюсарем у ТзОВ «Радехівський цукор» Козівський підрозділ та проводить догляд за хворою мамою, 1930 року народження. Разом з дружиною виховують сина 2007 року народження. Наркотичних речовин не вживає, спиртними напоями не зловживає. Приймає активну участь у волонтерській роботі. За час проживання в селі Дибще громадського порядку не порушував. Скарг від громадян та членів сім`ї на його поведінку за місцем проживання у виконком Козівської селищної ради не надходило. З боку виконавчого комітету та адміністративної комісії при виконавчому комітеті зауважень немає.

Довідка № 124, видана 05 грудня 2023 року Козівською селищною радою, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні: матір - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки № 261, виданої 13 березня 2025 року ТзОВ ''Радехівський цукор'', видно, що ОСОБА_5 з 04 травня 2022 року працює в ТзОВ ''Радехівський цукор'' на посаді слюсара- ремонтника з графіком роботи з січня по серпень п`ятиденка з 8 год.00 хв. по 16 год. 30 хв. з обідом по 30 хв. та в період з вересня по грудень 4-х змінний графік роботи по 8 год.

Із характеристики, виданої 06 грудня 2023 року ТзОВ ''Радехівський цукор'', видно, що ОСОБА_5 з 04 травня 2022 року працює у їх товаристві на посаді слюсара- ремонтника. Він за період роботи проявив себе кваліфікованим спеціалістом, який якісно виконує свої посадові обов`язки, постійно підвищує свій професійний рівень, вимогливий до себе та інших, не порушує правил трудової та виробничої дисципліни. До роботи відноситься з відповідальністю та повною віддачею. У колективі користується повагою, в напружених ситуаціях завжди знаходить швидке та компромісне рішення. У спілкуванні з колегами толерантний, доброзичливий і привітний.

Довідка № 011-11/1659, видана 16 листопада 2023 року КНП ''Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради'', свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Дибще Козівської Територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, на ''Д'' обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Із вимоги про судимість за № 17523/9/4-2023 від 15 листопада 2023 року видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Дибще Козівської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Оцінюючи в сукупності докази, здобуті в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена, а його дії органом досудового розслідування за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно, поскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та допустив дорожньо-транспортну пригоду, яка перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням потерпілій ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження від якого настала її смерть.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, у якості обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого є те, що він по місцю проживання та роботи характеризується виключно позитивно, користується повагою та авторитетом серед жителів села та співробітників, бере активну участь у громадському житті села та трудового колективу, є церковним братом, займається волонтерською діяльністю, є одруженим, має на утриманні неповнолітню дитину- сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стареньку матір ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дружину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка внаслідок перенесеної травми не може самостійно пересуватися, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, що він раніше ні в чому протиправному поміченим не був, щиро кається за свої дії, що він у добровільному порядку з власної ініціативи намагався відшкодувати потерпілим заподіяну ним шкоду, і з врахуванням усіх пом`якшуючих по справі обставин та думки потерпілого, який просив застосувати до обвинуваченого можливе мінімальне покарання та не позбавляти його волі і не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та із врахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання у межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст. 75 КК України.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

А так як обвинувачений після вчинення ДТП не самоусунувся, а проявляв активність, цікавився станом здоров`я потерпілої і з власної ініціативи намагався надати матеріальну допомогу для її лікування та беручи до уваги той факт, що автомобіль для обвинуваченого та його сім`ї є засобом для пересування з метою вирішення ряду побутових питань, тим більше, що останній опікується своєю дружиною, яка внаслідок свого стану здоров`я та отриманої 06 січня 2025 року травми, а саме: закритого внутрішньосуглобового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків; ушкодження медіальної колатеральної зв`язки, хондромаляція надколінника та внутрішньосуглобового випіту правого колінного суглобу, післятравматичної контрактури правого колінного суглобу не має можливості самостійно пересуватися, а позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом позбавить його можливості транспортувати дружину до лікувального закладу для отримання необхідних їй лікувальних процедур та позбавить її можливості бувати в інших необхідних для неї місцях поза місцем свого проживання. Крім вищевказаного, суд при вирішенні питання застосування до обвинуваченого додаткового покарання враховує також те, що обвинувачений є єдиним годувальником в сім`ї, що він працює позмінно, що підтверджено наданою ним довідкою та що він, будучи позбавлений права керування транспортними засобами, буде обмежений у можливості добиратися із місця проживання до місця роботи так як через скрутне матеріальне становище не буде мати можливості скористатися послугами таксі та суд, враховує також той факт, що обвинувачений за свій тривалий 39-ти річний термін керування транспортним засобом жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ним правил керування транспортними засобами, що свідчить про те, що він є законослухняним та чемним водієм, який дотримується правил дорожнього руху, а вчинення ДТП, що мало місце 05 вересня 2023 року, є злощасним збігом обставин, за яких обвинуваченого на мить фарами зустрічного авто було осліплено, що перешкодило йому своєчасно виявити пішохода на проїжджій частині дороги поза межами пішохідного переходу та враховуючи той факт, що потерпілий ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_8 , беручи участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, просили не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання, тому позбавлення цього права, на думку суду, становитиме особистий надмірний тягар для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, то він підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Відповідно до п. 2 вищевказаного Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно довідки № 01-3/2222, виданої 20 жовтня 2023 року Комунальним некомерційним підприємством ''Тернопільська обласна клінічна лікарня'' Тернопільської обласної ради, видно, що потерпіла ОСОБА_11 знаходилася на стаціонарному лікуванні у цьому лікувальному закладі в період з 06 вересня 2023 року до 07 вересня 2023 року, тобто один ліжко-день, загальна вартість затрат, понесених закладом охорони здоров`я на її лікування та перебування у лікувальному закладі, становить 5929 грн..

А так як дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 05 вересня 2023 року, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із порушенням ОСОБА_5 Правил безпеки дорожнього руху України та заподіянням потерпілій ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що було визнано самим обвинуваченим у судовому засіданні, тому у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦК України заявлені прокурором вимоги слід задоволити та кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_11 в сумі 5929 гривень, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави до місцевого бюджету в особі Тернопільської обласної ради.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 124, 128, 129, 368-371, 374, 392- 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У відповідності із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави 8604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривні, з яких:

- 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-23/10712-ІТ від 17 жовтня 2023 року;

- 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-23/10717-ІТ від 8 листопада 2023 року;

- 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-23/12571-ІТ від 29 листопада 2023 року.

Цивільний позов прокурора Тернопільської обласної прокуратури задоволити.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_11 в лікувальному закладі КНП "Тернопільська обласна клінічна лікарня'' Тернопільської обласної ради в сумі 5929 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень, які перерахувати до місцевого бюджету: ГУК у Тернопільській області /тг м. Тернопіль/ 24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача - казначейство України (ел. адм. подат.), р/р UA0019751, код класифікації доходів до бюджету 24060300 ''інші надходження'' із призначенням платежу - відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Арешт автомобіля марки «ВАЗ-21104» р.н. НОМЕР_1 , що був накладений ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду від 07 вересня 2023 року, скасувати.

Речові докази по справі автомобіль «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_5 , який був вилучений в ході огляду місця події та переданий для зберігання на спецмайданчик СПД № 1 (смт. Козова) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили, повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя: