ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1061/25 Справа № 212/6265/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000810 від 05.06.2024 року за апеляційними скаргами прокурора Криворiзької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянку України, з повною загальною середньою освітою, яка офіційно не працевлаштована, незаміжня, малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 05.05.2016 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до 80 годин громадських робіт;

- 21.10.2016 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 28.11.2016 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 25.05.2017 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднане покарання згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2016 та остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 20.12.2017 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення покарання Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2017 остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 14.06.2018 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до зазначеного покарання, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, зараховано покарання згідно вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2017 та остаточно призначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 02.07.2019 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2018 та остаточно призначено 4 роки 8 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано до строку попереднє ув`язнення з 21.02.2017. Звільнена із зали суду 02.07.2019;

- 01.04.2020 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнена із випробувальним терміном на 1 рік;

- 23.06.2020 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 71 ч. 1 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі,

- 16.09.2020 р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 2 , 71 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.09.2020 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі.

- 30.10.2020 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 ч. 4 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;

- 12.11.2020 р. Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 185 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.12.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 30.10.2020, та призначено остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 23.09.2021 р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2020, та призначено остаточне покарання 2 роки 8 місяців позбавлення волі;

- 16.05.2022 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі;

- 23.03.2023 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнилася по відбуттю строку покарання,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на три роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,-

в с т а н о в и л а :

вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року ОСОБА_8 визнано винною в тому, що вона 03.06.2024 приблизно о 16:12 годин прийшла до приміщення магазину «Sinsay», який розташований за адресою по мкрн. 5-й Зарічний, будинок №11 К в Покровському районі міста Кривого Рогу, що здійснює свою підприємницьку діяльність ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП». Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна належного ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» магазину «Sinsay».

Того ж дня, близько о 16:15 годині, ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, підійшла до підлогових вішалок з речами в зазначеному магазині, де переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, та в тому, що її дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, взяла, належне АТ «ЛПП» магазину «Sinsay» майно, а саме 9 позицій жіночого одягу на загальну суму 3818 гривень, що визначена висновком судово-товарознавчої експертизи № 2177.

Далі, ОСОБА_8 , поклавши дані речі собі до пакету вийшла з приміщення магазину, не здійснивши розрахунку за вищевказаний товар, так ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдала потерпілому ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» магазину «Sinsay» матеріальної шкоди на суму 3818 гривень.

На зазначене рішення судузахисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати призначити новий судовий розгляд.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що зазначений вирок є незаконним i необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; неповнотою судового розгляду; невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Вказує, що вирок базується на припущеннях та недопустимих доказах. Вказане кримінальне провадження розглянуто несправедливим, упередженим судом, що підлягав відводу.

Звертає увагу, що протягом судового розгляду сторона захисту заявляла клопотання про невідповідність суми викраденого майна та суми вказані у товарознавчій експертизі. Також клопотання про допит представника потерпілого безпосередньо в залі судового засідання, однак жодне клопотання не задоволено, не зважаючи на їх обґрунтованість.

Крім того, 15.05.2025 року до апеляційного суду надійшли зміни та доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в який останній зазначає, що 08 жовтня 2024 року, місцевим судом задоволено заяву обвинуваченої про застосування до неї недозволених методів з боку працівників правоохоронних органів, однак фактично не перевірив викладені обвинуваченою доводи та не зазначив про це у рішенні.

Крім того, суд визнав доведеним викрадення ОСОБА_8 9 позицій жіночого одягу, при цьому органом досудового розслідування зазначений перелік викраденого майна з 9 пунктів, який судом не наведений у вироку. Крім того у вказаному переліку наведена назва товару без родових ознак, а судом наведено, що ОСОБА_8 викрадено саме жіночий одяг. Отже, відсутні дані, яким чином судом встановлено перелік та види викрадених товарів, їх вартість.

Зауважує, що в порушення встановленого порядку в судовому засіданні, судом взагалі не допитано потерпілого та не з`ясовано думку щодо призначення покарання ОСОБА_8 .

Крім того, зауважує, що відповідно до витягів з ЄРДР від 07.06.2024 та від 17.06.2024, визначено групу прокурорів, разом з цим, повідомлення про підозру погоджене із прокурором ОСОБА_10 , якої в групі прокурорів немає.

Наголошує, що в матеріалах кримінального провадження міститься постанова керівника окружної прокуратури, яка не підписана прокурором. Отже, докази зібрані під час досудового розслідування є недопустимими.

Вказує, що DVD диск з камер відео спостереження не визнаний речовим доказом, а тому не може бути покладений в основу вироку, оскільки є недопустимим доказом.

Стверджує, що під час досудового розслідування проведена судово-товарознавча експертиза, яка фактично дублює довідку про вартість товару та викликає сумнів щодо її належного проведення. Експерт фактично встановив вартість товару із зазначенням артикулів магазину, в не провів експертизу вартості речей. Також взагалі не з`ясовано, коли придбався та за яку вартість викрадений товар.

Наголошує, що свідок ОСОБА_11 надав неправдиві відомості, оскільки зазначив, що придав товар для своєї дружини, однак він не одружений та раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі щодо нього перебуває кримінальне провадження у суді, а тому він є залежним від правоохоронних органів.

Крім того, із вказаним вироком не погодився прокурор ОСОБА_10 та подала апеляційну скаргу, в якій просить, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду першої інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України в частині призначення покарання ОСОБА_12 є необґрунтованим та має бути скасований з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Наголошує, що призначаючи покарання ОСОБА_13 y вигляді 5 років із випробуванням на 3 роки, місцевий суд достатньою мірою не прийняв до уваги суспільну небезпечність вчиненого тяжкого злочину, важливість та цінність об`єкта посягання.

Звертає увагу, що обвинувачена визнала свою вину в судових дебатах, вже після дослідження всіх доказів, зазначене не вказує на щире каяття, а лише вказує на намагання обвинуваченої уникнути необхідного і достатнього для неї покарання. Стверджує, що пом`якшуюча покарання обставина, щире каяття відсутня. Крім того, судом не враховано обтяжуючу покарання обставину, рецидив злочинів, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 раніше судима 17 разів.

Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 не працює, не заміжня, дітей на утриманні не має, перебуває на обліку у лікаря нарколога та має синдром залежності від вживання опіоїдів. Крім того, на даний час у провадженні суду перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , яке не розглянуто.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка наполягала на задоволенні апеляційних вимог прокурора, просила ухвалити новий вирок та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обвинувачену ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу захисника задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд.

За змістом ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких - змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

При цьому, ч. 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення .

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 24.11.2016р. у справі № 5-328кс16 під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За вимогами ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_8 даних вимог закону не дотримався.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішими елементами кримінального переслідування, оскільки не тільки впливають на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК порядок судового розгляду.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак встановленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

З оскарженого вироку слідує, що місцевий суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, допитавши обвинувачену та свідків, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікував її дії за ч. 4 ст. 185 КК України та виклав встановлені обставини у вироку.

Разом з цим, органом досудового розслідування встановлено 03.06.2024 приблизно о 16:12 годин прийшла до приміщення магазину «Sinsay», який розташований за адресою по мкрн. 5-й Зарічний, будинок №11 К в Покровському районі міста Кривого Рогу, що здійснює свою підприємницьку діяльність ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» . Перебуваючи в приміщенні вказаного магазину у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна належного ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» магазину «Sinsay».

Того ж дня, близько о 16:15 годині, ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, підійшла до підлогових вішалок з речами в зазначеному магазині, де переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, та в тому, що її дії носять таємний характер, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, взяла, належне АТ «ЛПП» магазину «Sinsay» майно, а саме:

1.шорти жіночі, арт. 1469Z-MLC-L, в кількості 3 штуки, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 1197,00 гривень

2.шорти жіночі, арт.ZC343-55J-40, в кількості 2 штуки, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 658,00 гривень

3.шорти жіночі, арт.ZC343-55J-40, в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 129,00 гривень

4.теніска та шорти, арт.1762Z-90X-146 в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 499,00 гривень

5.теніска жіноча, арт.8311O-00X-L в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 219,00 гривень

6.теніска жіноча, арт.9833OJ-00X-XL в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 219,00 гривень

7.теніска жіноча, арт. 8646J-00X-L в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 279,00 гривень

8.теніска жіноча, арт.8368J-00X-L в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 219,00 гривень

9.теніска жіноча арт. 8628J-00X-L в кількості 1 штука, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2177 від 14.06.2024 становить 399,00 гривень

Далі, ОСОБА_8 , поклавши дані речі собі до пакету вийшла з приміщення магазину, не здійснивши розрахунку за вищевказаний товар.

ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдала потерпілому ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» магазину «Sinsay» матеріальної шкоди на суму 3818 гривень.

Однак, місцевий суд обмежився лише викладенням загального обсягу викраденого майна, без наведення назви та родових ознак, що не відповідає формулюванню обвинувачення органу досудового розслідування та не виклав мотиви такої зміни обвинувачення, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження, які саме обставини визнає чи не визнає обвинувачена ОСОБА_8 , кількість та вид викраденого нею товару. Тобто фактично місцевий суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинуваченому, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що підпункт «а» п. 3 ст. 6 Конвенції надає підсудному право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про дії, які він нібито вчинив і на яких ґрунтується звинувачення, але й також «природу» звинувачення, тобто юридичну кваліфікацію, надану цим діям. Крім того, Високий суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що в кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в цілому (рішення ЄСПЛ у справах «Девеер проти Бельгії», «Маттоціа проти Італії», «Пеєв проти Болгарії, «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК).

Колегія суддів вважає, що спрощене формулювання обвинувачення, наведеного судом першої інстанції, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК, що в силу положень ст. 412 КПК, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається які обставини, зокрема який обсяг обвинувачення встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду, крім того відсутні апеляційній вимоги щодо встановлення фактичних обставин та ухвалення нового вироку саме в цій частині.

Крім того, доводи захисника що місцевим судом відредаговано, однак належним чином не перевірені доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про застосування до неї недозволених методів проведення досудового розслідування є слушними, оскільки без належної перевірки законності та належності збору доказів у кримінальному провадженні, висновок суду про їх допустимість є передчасним.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, забезпечення права на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, що позбавляє апеляційний суд права перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора та захисника.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, ретельно дослідити доводи апеляційної скарги із змінами та доповненнями захисника адвоката ОСОБА_7 , які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даного кримінального провадження, та в залежності від установленого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

В разі встановлення того ж самого обсягу обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_8 , призначене останній покарання, судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, слід вважати м`яким. З урахуванням особи обвинуваченої та обставин кримінального правопорушення, висновок місцевого суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування реальної міри покарання та звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів визнає необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону.

На переконання колегії суддів, призначення покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 75 КК України за вчинення тяжкого злочину, особою, яка раніше неодноразово судима за умисні, корисливі кримінальні правопорушення знов вчинила аналогічний злочин, може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя та буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворiзької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2024 рокущодо обвинуваченої ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушенням, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді