Справа № 738/1275/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/634/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким пробаційним наглядом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд мотивував своє рішення тим, процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, ту обставину, що пробаційний нагляд, є найбільш м`яким покаранням, визначеним Кримінальним кодексом України у порівнянні з покаранням у виді позбавлення та обмеження волі, виконання якого відбувається за межами установи виконання покарань, беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, невідбуту частину покарання, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання, оскільки заміна засудженому найбільш тяжкого виду покарання позбавлення волі на пробаційний нагляд, за вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення не відповідатиме меті покарання, передбаченій статтею 50 КК України виправленню засуджених, запобіганню вчинення ними та іншими особами нових злочинів, а отже є передчасною.

Не погодившись із таким рішенням, захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким пробаційним наглядом. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 за весь період відбування покарання, а не лише за час, що передує подачі відповідного клопотання, не мав дисциплінарних стягнень, постійно працює, що підтверджено наявними матеріалами справи, має позитивну характеристику, отримав одне заохочення. Вважає, що дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що він здатний до самокерованої поведінки на волі та довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3ст. 82 КК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином обґрунтував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_8 хоча і намагається дотримуватися умов відбування покарання, однак не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України. З цими висновками апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 29 березня 2021 року. У строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07.04.2019 року по 10.04. 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_8 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи, вбачається, що засуджений за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до праці не залучався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. У ДУ «Менській ВК (№91)» відбуває покарання з 13 жовтня 2023 року. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, на оперативно-профілактичних обліках не перебуває, з серпня 2024 року працевлаштований робітником дільниці з виготовлення МПП, має два заохочення.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №23 від 16.11.2023 року) засудженому ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_8 який наданий суду ДУ «Менська виправна колонія (№91)», засуджений отримав 65 бали, що вказує на те, що він став на шлях виправлення (довів свого виправлення) та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно приділяти увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Разом з тим, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно матеріалів, які надійшли на адресу апеляційного суду, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, з серпня 2024 року працевлаштований, має два заохочення, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку намагається реалізовувати, заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує на них позитивно.

Наведені обставини свідчать про наявність у поведінці засудженого позитивних тенденцій.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яке є тяжким злочином, а також строк відбутого ним покарання та строк покарання, який залишився ним до відбування, дані про особу засудженого, його поведінку за увесь час відбування покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вирішення питання про заміну призначеного покарання більш м`яким покаранням, є передчасним.

Однозначно та беззаперечно стверджувати, що засуджений став на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, але вважає, що ОСОБА_8 стає на цей шлях і до вирішення питання про застосування до нього пільги, визначеної ст. 82 КК України можливо буде повернутись через певний проміжок часу.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4