Справа № 372/2500/25
Провадження 1-кс-706/25
ухвала

Іменем України

30 травня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, яке обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 13.05.2025, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_4 , яка реєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (т.м. користувача та співвласника ОСОБА_5 НОМЕР_3 ) який зберігається на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Борисів, пров. Боженко 23, вважає що арешт підлягає скасуванню, оскільки накладений необґрунтовано, на даний час відпала потреба в подальшому заході забезпечення, слідчим Обухівського РУП ГУ НП в Київській області проведено всі необхідні слідчі дії та судові експертизи щодо вищевказаного автомобіля, тому він просить скасувати арешт з автомобіля марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 .

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу без участі заявника та представника, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУ НП в Київській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 01.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та розпочато розслідування.

Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання 30.04.2025 автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , було вилучено та доставлено на майданчик тимчасового зберігання за адресою: Київська обл.. Фастівський р-н. с. Борисів, пров. Боженка 23. Автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_4 , яка реєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (т.м. користувача та співвласника ОСОБА_5 НОМЕР_3 ).

01.05.2025 року автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 13.05.2025 у справі №372/2500/25, провадження №1-кс-545/25, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_4 , яка реєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (т.м. користувача та співвласника ОСОБА_5 НОМЕР_3 ) який зберігається на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Борисів, пров. Боженко 23.

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним уст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідно до ч.1 ст.100 КПК України,речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 01.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000910, оголошено підозру.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.

При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у клопотанні про скасування арешту майна, на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобі відсутні належні умови зберігання транспорту, на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості, що може негативно вплинути на технічний стан автомобіля та сприяти додатковим пошкодженням.

Також, у судовому засіданні слідчим, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному проваджені, повідомлено, що він не заперечує проти задоволення клопотання в частині зміни місця арештованого майна, що зміна місця арештованого майна не вплине на проведення експертизи та подальше проведення досудового розслідування.

Як вже було встановлено, ОСОБА_4 є власником транспортного засобу «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , відповідно передача речового доказу автомобілю на зберігання власнику відповідає вимогам п.19 Інструкції.

Враховуючи встановлені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку про можливість зміни місця зберігання автомобіля «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке долучено до матеріалів кримінального провадження, передавши їх на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з покладенням обов`язків забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

Передача речового доказу у виді транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику майна не скасовує накладеного на нього арешту та не знімає заборони його відчуження та розпорядження ним.

Зміна місця зберігання арештованого транспортного засобу з метою його збереження як матеріальної цінності, не впливає на проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження і не перешкоджає доступу слідчого до речового доказу.

В період отримання на відповідальне збереження речового доказу, власник майна несе кримінальну відповідальність за його збереження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 170, 350, 371, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Змінити місце зберігання автомобіля марки автомобіль марки «Nissan Note» н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_4 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , передавши їх на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Зобов`язати ОСОБА_4 , як відповідальну особу за збереження арештованого майна, зберігати транспортний засіб в тому виді, якому вона прийняла на зберігання на період досудового розслідування і не перешкоджати слідчим органам у доступу до даного речового доказу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1