Справа № 467/1249/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

володільця майна ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка клопотання прокурора Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000053, що було внесене до ЄРДР 05 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Питання, що вирішується цією ухвалою

Прокурор порушив перед слідчим суддею питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту автомобіля марки «ВАЗ 2107», д.р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_4 .

Мовляв, під час складання адміністративного матеріалу відносно володільця автомобіля поліцією було виявлено ознаки підробки номера кузова.

Що дало підстави провести огляд місця події, вилучити автівку і визнати її речовим доказом у кримінальному провадженні, яке було порушене за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

А так як досудове розслідування потребує проведення ряду експертиз з метою встановлення обставин кримінального правопорушення, то є потреба зберегти автомобіль як речовий доказ. Бо в протилежному випадку існує велика ймовірність, що він може бути прихований, відчужений чи знищений.

Позиція учасників

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав внесене клопотання і просив його задовольнити з підстав, що у ньому викладені.

Володілець майна, щодо якого порушено питання про арешт, ОСОБА_4 в судовому засіданні, звісно, що проти задоволення клопотання заперечив.

Вказав, що 04 вересня 2025 року у вечірній час він перебував на вулиці Учительській, що в с-щі Арбузинка у власних справах. Коли сидів у належному йому автомобілі, який придбав близько трьох місяців тому на спеціальному майданчику у м. Вознесенську, то до нього підійшли працівники поліції, почали задавати різні питання, але, врешті, він дозволив їм відкрити капот.

Оглянувши машину, поліцейські сказали, що все добре, однак, їм хтось зателефонував і було чути, як їм дали вказівку забрати автомобіль.

При цьому, на вулиці було багато людей, які все це бачили. Але поліцейські взяли за понятих якихось пияків, які навіть не підходили до автомобіля при його огляді і стояли осторонь.

Поліцейські сказали, щоб він поїхав з ними до райвідділку, однак він відмовився, після чого вони почали вилучати його із салону.

На поліцейського наїжджати наміру не мав, то все, мовляв, їхні вигадки.

Зазначив, що поліція постійно і безпідставно чіпляється до нього, начальник поліції має упереджене і неприязне ставлення. Один автомобіль поліція в нього вже забрала, ніби то за перевезення дров, який зараз знаходиться на штрафмайданчику у райвідділі вже тривалий час.

При цьому, поліцейські йому сказали, що так буде із кожною його автівкою.

Ніякої підробки номера кузова він не здійснював, придбав перевірену автівку з пофарбованим кузовом, а номер був пошкоджений поліцейськими, які оглядати машину, шляхом зняття фарби ножем.

З цим, просив у задоволенні клопотання відмовити і зобов`язати поліцію повернути йому автівку.

Установлені фактичні обставини цього провадження

04 вересня 2025 року поліція зупинила автомобіль марки «ВАЗ 2107, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Під час перевірки вузлів та агрегатів транспортного засобу було виявлено сліди підробки номера кузова, як то, він був пошкоджений механічним шляхом.

Після приїзду СОГ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області до місця зупинки автомобіля, дізнавачем СД проведено огляд місця події у присутності двох понятих, про що складено відповідний протокол від 05 вересня 2025 року.

Зокрема, оглядом установлено наявність на проїжджій частині вулиці Учительської в с-щі Арбузинка автомобіля марки «ВАЗ 2107», червоного кольору, д.р.н НОМЕР_1 , з відчиненим капотом, в салоні якого перебував ОСОБА_4 .

В ході огляду безпосередньо транспортного засобу виявлено ознаки підробки номера кузова, як то, пошкодження певної кількості його знаків.

Так, із фото таблиці, долученої до протоколу огляду, вбачається, що набитий номер на кузові не містить літерного позначення «ХТА», і тим самим не співпадає з VIN кодом заводу виробника.

За такого, поліція виявлений автомобіль опечатала, опломбувала і вилучила до майданчику ВП №1.

На підставі постанови начальника СД від 05 вересня 2025 року автомобіль набув статусу речового доказу у межах кримінального провадження №0000053 від 05 вересня 2025 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Мотиви прийнятого рішення

Тож, слідчий суддя, заслухавши учасників справи, вивчивши як безпосередньо саме клопотання, так і долучені до нього докази у їх розумінні згідно із ст. 84 КПК України, перед тим як перейти до аналізу наявності/відсутності підстав для застосування такого роду заходу забезпечення кримінального провадження, вказує на таке.

Стаття 290 КК України передбачає відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Безпосереднім об`єктом цього злочину є суспільні відносини, які забезпечують порядок реєстрації транспортних засобів, вірогідність номерів їхніх основних частин і агрегатів.

Предметом злочину є кузов, двигун, шасі чи номерна панель, на яких заводським способом зроблені позначення номерів. При реєстрації транспортних засобів у технічний паспорт заносяться ці номери, завдяки чому ці засоби можуть бути ідентифіковані.

Небезпечність цього злочину виражається в тому, що знищення, підробка або заміна номерів позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб. Це в свою чергу перешкоджає розкриттю злочинів, у тому числі викрадення транспортних засобів тощо.

З об`єктивної сторони злочин виражається у знищенні, підробці або заміні ідентифікаційного номера двигуна, шасі або кузова, або заміні номерної панелі з ідентифікаційним номером.

При знищенні номера з агрегату зникають всі цифри або букви, а при його підробці змінюється одна або кілька цифр або букв. Злочин є закінченим з моменту вчинення вказаних у диспозиції статті дій.

Іншими словами, транспортні засоби як такі, що мають матеріальну цінність і являються джерелами підвищеної небезпеки, підлягають передбаченій законодавством ідентифікації.

Саме з цією метою їх найголовніші вузли і агрегати підлягають позначенню спеціальними індивідуальними номерами.

Адже це сприяє, серед іншого, й запобіганню вчиненню інших злочинів, в області безпеки та експлуатації транспорту.

У даному випадку, поліція виявила і зафіксувала відповідно до норм КПК України обставини, що вказують на ознаки правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Адже, маються докази, що номер кузова автомобіля марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджений, бо на ньому механічним шляхом знищено літерне позначення, яке наявне на встановленому заводом виробником VIN номері транспортного засобу.

Це дає сукупність підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль/його кузов може бути предметом кримінального правопорушення і на ньому можуть міститись сліди його вчинення.

Крім цього, є підстави припускати можливість вчинення інших предикатних злочинів, зокрема, пособництво у вчинені кримінального проступку, перевірка та дослідження яких є обов`язком органу досудового розслідування.

Тому слідчий суддя, ураховуючи таке, переходить до перевірки підстав можливості у даному випадку застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, яке має на собі ознаки кримінального правопорушення.

Перевірка дотримання загальних правил застосування заходу

Клопотання подане в порядку п.1 ч.2 ст. 132 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

До клопотання додано докази обставин, на які посилається прокурор, що відповідає вимогам ч.6 ст. 132 КПК України.

Матеріали клопотання містять у собі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання ( ч.7 ст. 132 КПК України).

Клопотання внесене на розгляд слідчого судді уповноваженою особою прокурором, що передбачено ч.1 ст. 171 КПК України.

Безпосередньо саме клопотання відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, бо містить відомості про: підстави, мету і необхідність арешту майна; зазначення цього майна і його ознаки; конкретні факти і докази, що свідчать про особу, яка володіє майном і кому воно належить; до клопотання додані копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а так само і матеріали самого кримінального провадження.

Клопотання подане із дотримання строку, передбаченого абзацом першим частини п`ятої стаття 171 КПК України, що виключає вирішення питання про негайне повергнення майна особі, у якої вони вилучене.

Правове регулювання питання

Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України).

У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Перевірка можливості застосування арешту майна безпосередньо у цьому провадженні

Чи доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Так. Наявна інформація про ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, бо встановлено оглядом, що автомобіль марки «ВАЗ 2107», д.р.н. НОМЕР_1 , має пошкодження номера кузова.

Чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи

Так. Виправдовують, бо втручання є необхідним, пропорційним і відповідає завданням кримінального провадження.

Присутня інформація, що вказує на можливе вчинення кримінального правопорушення. Держава має забезпечити його розкриття і притягнення винних осіб до відповідальності, у тому числі й відновити права ймовірної потерпілої особи.

Чи може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням

Так. Арешт майна необхідний для збереження речового доказу з метою проведення криміналістичних експертиз та подальшого встановлення об`єктивної істини у справі.

Чи відповідає майно критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України

Так. Автомобіль, що містить ознаки підробки кузова однозначно є речовим доказом, оскільки речовими доказами, згідно із ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Чи може бути застосована заборона або обмеження користування, розпорядження майном

Так. Може, бо існують підстави вважати, що мано може бути приховане, ураховуючи, зокрема, й поведінку особи, яка ним володіє.

А також з урахуванням того, що автомобіль належить на праві власності іншій особі ( ОСОБА_6 ), а тому володілець ( ОСОБА_4 ) може відчужити його без відповідних правових наслідків для себе.

При цьому, слідчий суддя не вдається до аналізу питання добросовісності набуття автомобіля у володіння, так як метою арешту заявлено збереження речового доказу.

За таких обставин, на думку слідчого судді, арешт майна має змогу бути застосований.

Щодо наявності/відсутності обставин, регламентованих ч.2 ст. 173 КПК України

a) правова підстава арешту майна

Правовою підставою арешту майна у цій справі є п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, як то, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

b) щодо питання можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні

Майно може бути використане як речовий доказ, бо воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, позаяк, містить на собі сліди суспільно небезпечного діяння.

Зокрема, його дослідження може надати інформацію про об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, щонайменше, щодо способу його учинення.

Майно підлягає експертним дослідженням з метою розкриття ймовірного правопорушення.

c) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

У цьому провадженні арешт майна є розумним і співмірним обмеженням права власності.

Принаймні, тому, що власник майна ним не користується. А володілець не переоформив його на себе у встановленому законом порядку.

Звідси він може відчужити його без наслідків для себе, у тому числі й шляхом передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу третім особам. А це буде суперечити інтересам кримінального провадження. Бо спричинить витрету додаткових зусиль на пошук майна.

d) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

За наслідками розгляду клопотання і вивчення долучених до нього доказів, у тому числі й пояснень володільця, не установлено, що арешту матиме негативні наслідки для якихось осіб.

Так як не установлено, що володілець майна займається підприємницькою діяльністю і використовує його для отримання прибутку. І що автомобіль є йому настільки необхідний, що він не зможе забезпечити свою життєдіяльність за його відсутності.

Висновки

Слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки для володільця і власника, розумність та співрозмірність обмеження права відносно завдань кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим підлягає задоволенню, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Так як прокурором доведено, а слідчим суддею у цьому провадженні установлено необхідність арешту майна і що існують ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Мотиви відхилення доводів володільця майна

Слідчий суддя у відповідь на заперечення володільця майна, щодо якого ставиться питання арешту, зазначає, що автомобіль містить на собі інформацію, яка з високою ймовірністю може свідчити про учинення суспільно небезпечного діяння.

Звідси на початковому етапі слідства він потребує дослідження як речовий доказ у справі з метою розшуку винних осіб.

При цьому, самому володільцю не ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, до нього можуть бути причетні інші особи, яких має встановити слідство.

Водночас, до сфери контролю слідчого судді не входить врегулювання і оцінка взаємовідносин володільця і поліції. Тобто, слідчий суддя не вирішує питання наявності чи відсутності підстав для арешту майна через призму відносин поліції і особи. А лише через наявність чи відсутність законних підстав для цього.

Слідчий суддя наділений лише повноваженнями встановити чи є потреба в убезпеченні кримінального провадження від будь яких дій, що можуть йому зашкодити.

Та за установленості, що такі дії можуть бути вчинені (приховання, знищення, спотворення, відчуження) щодо майна, слідчий суддя приймає рішення про його збереження для потреб кримінального провадження.

Як це має місце у даному випадку.

Так як встановлено, що володілець майна протидіяв поліції щодо його вилучення.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 175, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 і який був вилучений під час огляду місця події 05 вересня 2025 року у ОСОБА_4 поблизу будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, користування і розпорядження.

Визначення місця та способу зберігання арештованого майна - покласти на прокурора.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали надіслати учасникам кримінального провадження не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором, слідчим в силу ст.175 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7