ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/386/25 Провадження по справі № 1-кп/514/111/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське кримінальне провадження, відомості про яке внесен і до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 24 липня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, зареєстрованого та фактично мешкаючого в будинку АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, судимого вироком Болградського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 на початку 2024 року, більш точної дати та часу судовим розслідуванням не встановлено, достовірно знаючи про наявність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 17,92 га, на території Ярівського старостинського округу Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту), на відстані близько 4 км від с. Прикордонне Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області в південно-східній стороні, яка межує із земельними ділянками під кадастровими номерами: :01:002:0720, :01:002:0721, :01:002:0722, яку можливо використати для вирощування сільськогосподарської продукції шляхом обробки, посіву та збору врожаю, не маючи при цьому укладених та зареєстрованих в передбаченому законом порядку щодо вищевказаної земельної ділянки правочинів, вирішив самовільно зайняти вказану земельну ділянку комунальної форми власності з метою особистого збагачення за рахунок збільшення прибутків.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний намір, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання наслідків в результаті своїх протиправних дій, порушуючи:

- ст. 14 Конституції України, відповідно до якої земля є основним національним багатством, шо перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається, реалізується громадянами юридичними особами та державою виключно відповідно до закону;

- ст. 6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі;

- ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України, або за результатами аукціону, тобто за відсутністю будь-яких підстав набуття права на землю;

- ч. 1 ст. 82 Земельного кодексу України, згідно якої юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу: прийняття спадщини; виникнення інших підстав, передбачених Законом;

- ст.ст. 125 та 126 Земельного кодексу України, згідно з якими право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

тобто за відсутності будь-яких законних підстав, достеменно знаючи, що він не має права використовувати вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності, всупереч встановленому законом порядку, в період з березня по травень 2024 року, більш точної дати та часу судовим розслідуванням встановити не представилось можливим, з використанням власної техніки, організував засів земельної ділянки, загальною площею 17,92 га, яка межує із земельними ділянками під кадастровими номерами: :01:002:0720, :01:002:0721, :01:002:0722, та являє собою земельну ділянку, без кадастрового номеру, розташовану за геопозицією 46°02'27.6"N 29°02'11.5"E, у південно-східному напрямку на відстані близько 4 км від с. Прикордонне Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту), яка не надана у власність або користування фізичним чи юридичним особам, насінням сільськогосподарської культури соняшника та його подальше вирощування, чим спричинив Бессарабській селищній раді Болградського району Одеської області значну шкоду у розмірі 157 639 гривень 91 копійок, що складає 104 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення (проступку).

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акту. Зазначив, що дійсно він в період з березня по травень 2024 року, з використанням власної техніки, організував засів земельної ділянки, загальною площею 17,92 га, яка являє собою земельну ділянку, без кадастрового номеру, розташовану у південно-східному напрямку на відстані близько 4 км від с. Прикордонне Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) та не надану у власність або користування фізичним чи юридичним особам, насінням сільськогосподарської культури соняшника та його подальше вирощування.

У вчиненому розкаюється.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає, просила справу розглянути за її відсутністю.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальному правопорушенні повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 197-1 КК України, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, всі обставини по справі, особу винного.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, його особу, визнання ним своєї провини, щире каяття, та те, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання і вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення і буде сприяти виправленню обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Болградського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, який обвинуваченим виконаний в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №20 від 29 січня 2025 року.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зробленого у постанові № 243/7758/20 від 06 грудня 2021 року, для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком. Якщо на момент вчинення особою нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання увиді штрафу (ст. 53 КК), яке на час ухвалення нового вироку вже відбуте, порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК, не застосовуються.

Тож, при призначені покарання судом враховується, що ОСОБА_4 сплатив штраф призначений йому вироком Болградського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, а тому підстав для застосування ст.71, 72 КК України суд не вбачає.

Провадження по справі за цивільним позовом у справі закрито.

Також, суд дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 документально підтвердженні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз в розмірі 9087 гривень 36 копійок.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

З набранням вироком законної сили арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року № 514/1332/24, а саме на земельну ділянку, без кадастрового номеру, орієнтованою площею 18 га, яка знаходиться за геопозицією 46°02'27.6"N 29°02'11.5"E, у південно-східному напрямку від с. Малоярославець Перший Болградського району Одеської області та розташована між земельними ділянками під кадастровими номерами :01:002:0720, :01:002:0721, :01:002:0722 річкою Киргиж-Китай, шляхом заборони її подальшого відчуження, розпорядження та користування - скасувати.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1