Справа № 731/249/25
Провадження № 1-кп/731/31/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових №0000339 від 05 квітня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця смт Варва Варвинського району Чернігівської області, громадянина України, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, голови фермерського господарства «Брагинцівське», не одруженого, на утриманні неповнолітні діти не перебувають, статус особи з інвалідністю чи УБД відсутній, раніше судимого вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України із призначенням покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2025 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту психотропної речовини, перебуваючи в селищі Варва Прилуцького району поблизу недобудованої ферми по вул. 9 Травня, помітив на землі зіп-пакет білого кольору, у якому знаходилась кристалічна речовина світло зеленого кольору. Зрозумівши, що даний зіп-пакет може містити психотропні речовини, оскільки останній вживав психотропні речовини, забрав зіп-пакет з вказаною речовиною, поклавши її собі до правої кишені своїх штанів, тим самим незаконно придбав психотропну речовину та залишив зіп-пакет з вмістом кристалічної речовини світло зеленого кольору при собі для подальшого власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети щодо незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У подальшому, приблизно о 17 год. 50 хв. 04 квітня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. 9 Травня, в селищі Варва Прилуцького району за координатами 50.4545835 32.7350075 добровільно видав співробітникам поліції наявний у нього зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини світло зеленого кольору, яку було вилучено в ході проведення огляду 04 квітня 2025 року, у період часу з 18 год. 36 хв. по 18 год. 50 хв., та поміщено до спец. пакету НПУ №ICR0187978.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-25/4973-НЗПРАП від 10 квітня 2025 року, надана на експертизу речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса PVP становить 2,720 г, що є великим розміром, відповідно до Таблиці №2 Наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у виді незаконного придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та зазначив, що період часу, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності. Пояснив, що 04 квітня 2025 року він, перебуваючи за територією закинутої ферми, що знаходиться по вул. 9 Травня у с-щі Варва Прилуцького району Чернігівської області, помітив на землі зіп-пакет білого кольору, у якому знаходилась кристалічна речовина світлого кольору. Оскільки, він мав досвід вживання психотропних засобів, встановив, що дана речовина містить психотропні речовини. У зв`язку з цим, з метою подальшого власного вживання вказаної речовини, помістив даний зіп-пакет у карман своїх штанів. У подальшому, за спливом не тривалого періоду часу, він був зупинений працівниками поліції, де на відповідну вимогу він добровільно видав вказаний зіп-пакет. Наголосив, що мети збуту він не мав, оскільки розраховував вживати психотропну речовину особисто. Щодо вказаних подій щиро розкаюється, вказав, що усвідомлює протиправність своїх дій та їх наслідки.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні позицію обвинуваченого підтримав, наголосив на відсутності обставин, які б обтяжували покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, просив суд застосувати покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників судового провадження, переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст усіх обставин, не виявивши сумніву у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснивши правові наслідки такого порядку розгляду справи, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена, а його дії, що виразилися у виді незаконного придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 є працездатною особою та головою фермерського господарства «Брагинцівське», за місцем проживання характеризується позитивно; раніше судимий, зокрема: 10 березня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років пробаційного нагляду; добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності; здійснює догляд за непрацездатним членом сім`ї, статусу УБД не має, відсутність обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, що на переконання суду буде необхідним для виправлення обвинуваченого, сприятиме запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Крім того, суд враховує результати досудової доповіді, згідно якої імовірність вчинення повторних злочинів є середньою, а виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

Враховуючи вищевикладене, зокрема ступінь тяжкості злочинів та особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Поза цим, суд зважає, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року, у межах кримінальної справи №742/1329/25, ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

У зв`язку з цим, під час призначення остаточного покарання суд зважає на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цим самим законодавець, під час встановлення правил складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків, чітко визначив, що у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, визначальним є момент у часі, а саме ухвалення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Таким чином, у даному випадку слід керуватися правилами призначення покарання за сукупністю вироків, що визначено ч. 1 ст. 71 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року, йому слід призначити остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 11 (одинадцяти) місяців пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України, та штрафу за даним вироком, що відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

При цьому строк покарання у виді пробаційного нагляду слід обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року.

У зв`язку з цим, зважаючи на положення ч. 3 ст. 72 КК України поглинення або складання призначених цими вироками покарань не допускається і кожен вирок, а, отже, і призначені ними покарання, необхідно виконувати самостійно.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, у кримінальному провадженні становлять 1591,80 грн, що підтверджується відповідною довідкою, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 11 місяців, та відповідно до ст. 59-1 КК України з покладенням обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; та штрафу на користь держави у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судової експертизи у сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- речовину, обіг якої заборонено - РVP, масою 2,720 г, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області за квитанцією №2501035, після набрання вироком законної сили, знищити.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1