ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2025 року про обрання запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000612 від 24.07.2025.

При цьому зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Посилаючись на викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Водночас вважає, що інші, будь-які більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.07.2025 в задоволенні такого клопотання відмолено.

Разом з тим, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого генеральним директором ТОВ «ПОРТ-СОЛАР», з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох дітей - неповнолітню дитину віком 12 років та студента віком 21 рік, який навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, раніше не судимого, застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 24.09.2025 включно.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_8 залишати місце свого проживання АДРЕСА_2 в період з 22:00 год. до 07:00 год., окрім часу оголошення на території Львівської області повітряної тривоги для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

На підставі ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного покладено обов`язки: прибувати на виклик до слідчих, прокурорів, визначених у даному провадженні, а також до суду у попередньо визначений та погоджений час на протязі терміну розслідування кримінального провадження, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це відповідну посадову особу; не відлучатись з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Вирішено негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язано невідкладно прибути до місця свого проживання.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просить скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу. Зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, а також існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, підозрюваний неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, що на думку прокурора, свідчить про його схильність до вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та відповідно не усвідомлення негативних наслідків порушення ним ПДР. Проте, слідчим суддею у рішенні необґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти згаданим ризикам.

Захисник підозрюваного подала заперечення на апеляційну скаргу, де зазначає про безпідставність апеляційних доводів прокурора та відповідно просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, підозрюваного та його захисника, які апеляційні доводи заперечили вважаючи їх безпідставними, апеляційний суд приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного в даному провадженні слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Стаття 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000612 від 24.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якого 25 липня 2025 року було затримано та цього ж дня повідомлено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким, як вбачається з судового рішення, слідчий суддя надав належну юридичну оцінку.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали клопотання колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби із покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню наявності встановленому слідчим суддею ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання встановленому ризику, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби із покладенням обов`язків, з чим повністю погоджується апеляційний суд. Так, судом враховується обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, наявність встановленого ризику, а також те, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, двох дітей на утриманні, працює, чим утримує сім`ю, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, після ДТП відразу ж зупинився, не зник з місця ДТП, сам викликав медичну допомогу та поліцію, з його пояснень має намір відшкодувати завдану шкоду родичам загиблого, а згідно характеристики з місця роботи відсутність підозрюваного може негативно вплинути на діяльність підприємства ТОВ «ПОРТ-СОЛАР», яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 12.03.2025, та інші обставини кримінального провадження.

При цьому, апеляційні твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання зазначеним ним ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, є безпідставними, оскільки стороною обвинувачення не доведено, а матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б давали суду підстави для застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу, а також, що більш м`який запобіжний захід і, зокрема домашній арешт в певний період доби із покладенням процесуальних обов`язків, не зможе дієво запобігти доведеному ризику.

Окрім того, доводи прокурора як на підставу для скасування судового рішення та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на можливість призначення йому в майбутньому покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з чим він, у тому числі, може переховуватись від органів досудового розслідування, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Також з урахуванням встановлених обставин, не дає підстав для скасування судового рішення та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, той факт, що він в минулому неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, оскільки, як встановлено судом, усі штрафи сплачені, що як правильно зазначив слідчий суддя, свідчить про високий його рівень правосвідомості.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого та цілком правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеному ризику, зазначеному у п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, висновок слідчого судді про можливість та доцільність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою і, зокрема домашнього арешту в певний період доби із покладенням процесуальних обов`язків, в даному випадку є правильним та достатньою мірою, яка на даному етапі досудового розслідування буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких істотних порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим в розумінні ст.370 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2025 року, якою відмовлено в обранні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді