УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2025 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_6 від основного покарання в виді позбавлення волі строком на 03 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, звільнено засудженого ОСОБА_6 від основного покарання в виді позбавлення волі строком на 03 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням приписів ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточно визначеним основним покаранням у виді позбавлення волі строком на 03 роки 06 місяців. Виключено з вироку Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022р., посилання на застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст.71 КК України щодо сукупності цього вироку та вироку Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає правильним рішення суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки дії засудженого за вказаним вироком, підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, та не є кримінально - карними на сьогоднішній день. Однак, зауважує, що судом не враховано, що відповідно до мотивувальної частини вироку Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022, ОСОБА_6 30 листопада 2021 приблизно о 22 год. 00 хв. вчинив повторне таємне викрадення чужого майна на суму 1840 грн. Вчинення вказаних дій, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», також не є кримінально - караним на теперішній час. Стверджує, що вказаний факт залишився поза увагою суду першої інстанції при дослідженні вироку Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022. За вчинення вказаного діяння, відповідно до резолютивної частини вироку Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022, ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі

На думку прокурора, при постановлені ухвали від 03.03.2025 суд першої інстанції належним чином не надав оцінки вказаному факту та дійшов до невірного висновку в частині того, що ОСОБА_6 слід вважати засудженим за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 у тому числі і за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

27 лютого 2025 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» відносно засудженого ОСОБА_6 про приведення вироку Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022 року, у відповідність до вимог Закону України №3886 ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» в частині вирішення питання про звільнення від призначеного покарання за діяння, караність якого усунена законом, та звільнення засудженого від основного покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалою суду, звільнено засудженого ОСОБА_6 від основного покарання в виді позбавлення волі строком на 03 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням приписів ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточно визначеним основним покаранням у виді позбавлення волі строком на 03 роки 06 місяців. Виключено з вироку Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022р., посилання на застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст.71 КК України щодо сукупності цього вироку та вироку Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року.

Суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, констатував, що ОСОБА_6 засуджений вироком Саратського районного суду Одеської області від 22.07.2021р. за ч.3 ст.185 КК України за вчинення кримінального правопорушення у квітні місяці 2021 року, яким завдано матеріальної шкоди на суму 1200 гривень, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270,00 грн.).

При цьому суд врахував, що за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 року ОСОБА_6 був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст.70 КК України йому було призначено основне покарання в виді позбавлення волі на строк: 03 /три/ роки 06 /шість/ місяців. Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, було визначено засудженому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», начальник Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» звернувся до суду з поданням відносно засудженого ОСОБА_6 стосовно приведення вироку Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022 року, у відповідність до вимог Закону України №3886 ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» в частині вирішення питання про звільнення від призначеного покарання за діяння, караність якого усунена законом, та звільнення засудженого від основного покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвалою суду, звільнено засудженого ОСОБА_6 від основного покарання в виді позбавлення волі строком на 03 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням приписів ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з остаточно визначеним основним покаранням у виді позбавлення волі строком на 03 роки 06 місяців. Виключено з вироку Саратського районного суду Одеської області від 25 березня 2022р., посилання на застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст.71 КК України щодо сукупності цього вироку та вироку Саратського районного суду Одеської області від 22 липня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з думкою прокурора та вважає правильним рішення суду в частині звільнення ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки дії засудженого за вказаним вироком, підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, та не є кримінально - карними на сьогоднішній день.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до мотивувальної частини вироку Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022, ОСОБА_6 30 листопада 2021 приблизно о 22 год. 00 хв. вчинив повторне таємне викрадення чужого майна на суму 1840 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481,00 грн.).

Вчинення вказаних дій, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», також не є кримінально - караним на теперішній час.

Проте, вказаний факт залишився поза увагою суду першої інстанції при дослідженні вироку Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022р. відповідно до якого, за вчинення вказаного діяння, ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

При постановлені ухвали від 03.03.2025 суд першої інстанції належним чином не надав оцінки вказаному факту та дійшов до невірного висновку в частині того, що ОСОБА_6 слід вважати засудженим за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 у тому числі і за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд першої інстанції помилково не застосував ч. 2 ст. 74 КК України до

вказаного діяння та помилкового не звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, караність якого усунена законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з вимогами прокурора та вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 березня 2025 року, щодо засудженого ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ «Вознесенська виправна колонія №72» - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 22.07.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25.03.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді