Справа № 743/523/23
Провадження № 1-кп/737/8/25
УХВАЛА

30 липня 2025 р. с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

потерпілої ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

представника потерпілої особи - ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 до Куликівського районного суді Чернігівської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, обгрунтовуючи його тим, що в ході досудового розслідування по даній справі зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обгрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроба переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 не погодилася із заявленим клопотання, вважає, що тримання під вартою досить суворий запобіжний захід для обвинуваченого, який не переховувався, не тікав, ризики є надуманими, а відповідне клопотання необгрунтованим. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, заперечував проти задоволення даного клопотання, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді триманні під вартою на домашній арешт. Стверджував, що не буде спілкуватися чи впливати на свідків та потерпілу, буде прибувати до суду на першу вимогу.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, приходить до наступних висновків.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000).

За ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Тому суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинуваченого та серйозність висунутого йому обвинувачення, характер обвинувачення, дають обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Актуальними також наразі залишаються ризики незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, деякі свідки не допитані, крім того, можливим є повторний допит свідків, що не виключає ризик впливу на них обвинуваченим.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність вищевказаних ризиків для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які би вказували на зменшення або зникнення існуючих ризиків суду не надано.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

На думку суду застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатнім, в той час, як тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також характером суспільного інтересу.

Судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність родини, відсутність судимостей. Наявність цих обставин не є обставинами, які безумовно виключають чи мінімізують до маловірогідності ймовірність настання ризиків стосовно обвинуваченого.

Таким чином, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених вище, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Також матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В даному кримінальному провадженні інтереси суспільства полягають у необхідності захисту високих стандартів охорони фундаментального права людини - права на життя, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Судом враховано аргументи, які висловлювалися стороною захисту, проте в даному конкретному випадку дані аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, тому не є наразі достатніми підставами для відмови у задоволенні даного клопотання прокурора чи для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів

З урахуванням викладеного, обставин вчинення правопорушення, даних про особу обвинуваченого, також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для встановлення запобіжного заходу не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для їх запобігання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства та яке спричинило загибель людини, суд вважає за доцільне не застосовувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, 29.07.2025 у судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про призначення стосовно нього ( ОСОБА_4 ) комісійної судово-медичної експертизи, посилаючись на те, що в попередніх висновках експертиз не враховані діагнози, які були у нього наявні і поліція не витребувала і не передала експертам повну медичну документацію на його ім`я. З заявленого клопотання вбачається, що ОСОБА_4 не згоден з висновком судово-медичної експертизи № 27 від 23.01.2023, при проведенні якої експертом, на думку обвинуваченого, не було враховано наявність у нього струсу головного мозку з цефалічним синдромом та припухлість у ділянці 6-го ребра з лівої сторони, експерт не досліджував та не врахував наявну у сторони захисту медичну документацію, яка міститься, у тому числі, на оптичному носії (рентгенограма). До питань, які обвинувачений просить поставити на вирішення експертам зазначені питання про ступінь тяжкості отриманої ним 23.01.2023 черепно-мозкової травми, про неврологічні симптоми, пов`язані з тілесними ушкодженнями, про їх вплив на центральну нервову систему та які зміни у його психічному стані вони викликали.

Просить суд призначити комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України.

Також ОСОБА_4 заявив клопотання, яке зводиться до незгоди з обтяжуючою обставиною, зазначеною в обвинувальному акті вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, стороною захисту заявлені клопотання про виклик в судове засідання експертів ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) для допиту з метою роз`яснення висновків експерта № 72, № 73, № 5-Ц, 6-Ц та витребування з Чернігівської обласної лікарні та Чернігівської міської лікарні №2 історії хвороби від 23.01.2023 ОСОБА_4 , які, на думку обвинуваченого, поліція не витребувала і не передала експерту.

Захисник ОСОБА_5 підтримала заявлені ОСОБА_4 клопотання, просила їх задовольнити.

Прокурор проти призначення заявленої комісійної судово - медичної експертизи заперечував, посилаючись на наявність у справі обґрунтованого висновку судово-медичної експертизи. Проти задоволення інших клопотань також заперечував, посилаючись на те, що вони спрямовані на зволікання з вирішенням справи у суді.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник заперечували проти заявлених стороною захисту клопотань, посилаючись на їх необгрунтованість, невідповідність нормам КПК України та вбачають у цьому затягування розгляду справи.

Дослідивши матеріли справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що заявлені клопотання задоволенню не підлягають.

Висновок судово-медичного експерта № 27 КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» щодо судово-медичної експертизи ОСОБА_4 був об`єктом дослідження суду. Так, під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 останній був оглянутий експертом, у висновку детально описано всі видимі ушкодження, дослідження, які експерт вважав необхідними для проведення експертизи і які були відсутні, експерту було надано за відповідним клопотанням, зокрема ренгенографія кісток носа ОСОБА_4 в боковій прекції з протоколом її описання (а. с. 143,- 147, т. 3).

Крім того, за клопотанням обвинуваченого в судовому засіданні була допитана судово-медичний експерт ОСОБА_11 .

Необхідно зазначити, що питання призначення та проведення у справі судово-медичної експертизи з приводу обсягу та тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 23.01.2023 вже було предметом судового розгляду, постановлена вмотивована ухвала від 19.03.2025.

В результаті судового слідства на даний час судом отримана достатня інформація для оцінки висновку судово-медичного експерта № 27 КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» з приводу його належності, допустимості та достовірності.

Окрім того, з приводу впливу виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень на його психічний та психологічний стан за клопотанням сторони захисту було призначено та проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, яка дала відповіді на запитання щодо стану, в якому перебував обвинувачений на час досліджуваних подій.

Подальше дослідження стану здоров`я ОСОБА_4 після його затримання 23.01.2023 суд вважає недоцільним, оскільки предметом доказування у кримінальному провадженні є сукупність обставин, встановлення яких є необхідним для вирішення справи по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Суд вважає за можливе уникнути надмірної деталізації у кримінальному провадженні - надмірної кількості інформації або деталей, що представляються в матеріалах справи або під час процесуальних дій, яка не має істотного значення для встановлення фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Що стосується клопотання обвинуваченого з приводу його незгоди з обтяжуючою обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що дане питання вирішуватиметься судом під час постановлення вироку. З даного приводу також необхідно наголосити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у справі № 400/1498/18 сформулював правовий висновок щодо доказів перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення. Так, ККС ВС вказав, що диспозиція ч. 2 ст. 242 КПК України не містить імперативних посилань на необхідність проведення експертизи з метою встановлення перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

З приводу доцільності виклику експертів до суду необхідно зазначити наступне.

За висновком експерта імунолога № 72 КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (експерт ОСОБА_9 ) у слідах на футболці трупа ОСОБА_14 даних за походження крові від громадянина ОСОБА_4 не отримано, походження крові від ОСОБА_14 не виключається (а. с. 151-152, т. 3).

За висновком експерта імунолога № 73 КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (експерт ОСОБА_9 ) у слідах на куртці (названій слідчим «бушлат») (об. № 1, 2, 3, 4, 5) та на штанах громадянина ОСОБА_4 (об. №6, 7, 8, 9, 10, 11) знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВО виявлено наступне: в об`єктах № 6, 7, 8, 9, 10 виявлені антигени А і В, які могли походити від особи (осіб) з групою крові АВ (IV), або в даних об`єктах могло мати місце змішання крові осіб з будь-якою комбінацією вказаних антигенів. В такому випадку походження антигену А не виключено від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від трупа ОСОБА_14 , а походження антигену В не виключено від особи (осіб) з групою крові В(III) з ізогемаглютиніном анти-А, в тому числі і від громадянина ОСОБА_4 .

В об`єктах (№ 1, 2, 3, 4, 5, 11) виявлений антиген В, який міг походити від особи (осіб) з групою крові В (III) з ізогемаглютиніном анти-А, і походження його від громадянина ОСОБА_4 не виключається. Даних за походження крові-в слідах (об. № 1, 2, 3, 4, 5, 11) від трупа ОСОБА_14 не отримано (а. с. 154-156, т.3).

При проведенні судових цитологічних експертиз експертом цитологом КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (експерт ОСОБА_13 ) у піднігтьовому вмісті з рук ОСОБА_4 присутність слідів крові трупа ОСОБА_14 не виявлено, кров у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_14 могла походити від самого ОСОБА_14 , слідів крові та клітин ОСОБА_4 не отримано (висновки № 5-Ц, 6-Ц від 01.03.2023) (а. с. 158-164, т. 3).

При проведенні судової імунологічної експертизи експертом імунологом КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» (експерт ОСОБА_10 ) було встановлено, що кров ОСОБА_4 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (висновок експерта № 71 від 03.02.2023) (а.с 149, т. 3).

Експертом ОСОБА_12 КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» проводилась судово-медична експертиза трупа ОСОБА_14 (висновок експерта №81 від 06.03.2023) (а.с 131-137, т. 3).

Суд не вбачає підстав для допиту в суді експертів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підписали наведені вище висновки, оскільки висновки експертів містять однозначні відповіді на запитання, поставлені органом досудового розслідування. Суд вважає недоцільним викликати експертів для допиту в судовому засіданні з метою індивідуального роз`яснення обвинуваченому суті дослідження, оскільки загальні знання з питань, які вирішували експерти він може отримати з інших джерел.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 242, 350, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 вересня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про призначення у справі комісійної судово-медичної експертизи, витребуванні історії хвороби, виклику експертів для допиту відмовити.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та на адресу ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала окремому оскарженню від вироку суду не підлягає

Суддя ОСОБА_1