УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року

м. Київ

Справа № 243/3421/19

Провадження № 51-3894 зно 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 від 21 липня 2025 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2025 року щодо неї,

встановив:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2023 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 259 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушеньшляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2024 року апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Не погоджуючись з вищевказаними судовими рішеннями захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2025 року вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_4 було залишено без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 - без задоволення.

31 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_4 від 21 липня 2025 року про перегляд указаного вище судового рішення щодо неї за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 посилається на існування наказу голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 29-к від 10 травня 2022 року «Про впровадження дистанційної роботи на період воєнного стану» , вважаючи цей наказ незаконним і стверджує, що незнання про нього вплинуло на правильність висновків суду касаційної інстанції.

Вказує на особливу зухвалість та виключний цинізм судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_7 , які, на її думку, проявлялися в тому, що суддя ОСОБА_7 проводила судові засідання у кримінальній справі № 243/3421/19 не з зали судових засідань, а з іншого приміщення на фоні Державного прапору України, чим вводила в оману учасників судового провадження, порушила присягу судді, не дотрималася норм суддівської етики, проявила не чесну, не відверту поведінку.

Зазначає про факт свого звернення із дисциплінарною скаргою на дії голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області та судді, про її реєстрацію у канцелярії Вищої ради правосуддя, а також про факт підготовки звернення ОСОБА_4 до ЄСПЛ за наслідками розгляду указаного вище кримінального провадження по суті.

Указує, що можливо існують підстави для відводу судді ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що свідок у справі ОСОБА_8 можливо перебуває у родинних відносинах із суддею ОСОБА_1 .

Наголошує на тому, що єдиним доказом у справі є протокол обшуку, який вона вважає непрямим та опосередкованим, а також посилається на вихід колегії суддів Верховного Суду за межі своїх повноважень при дослідженні доказів.

Перевіривши заяву ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 462 КПК України, колегія суддів дійшла такого висновку.

Перелік підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами визначено у ч. 2 ст. 459 КПК України, за положеннями якої нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За приписами пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК Україниу заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, яка має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах.

У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як убачається зі змісту поданої заяви, ОСОБА_4 посилається саме на приписи п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК Українияк на підставу для перегляду постанови Верховного Суду від 19 травня 2025 року за нововиявленими обставинами, однак її заява не містить обґрунтування щодо підстав вважати відображені в ній обставини нововиявленими в розумінні указаних положень закону.

Зокрема, заявником як нововиявлена обставина наводиться факт існування наказу голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 29-к від 10 травня 2022 року «Про впровадження дистанційної роботи на період воєнного стану».

На її думку, виконання суддею зазначеного незаконного (на її погляд) наказу призвело до порушення суддею місцевого суду вимог ст. 318 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону України.

Цей документ, копію якого ОСОБА_4 долучено до своєї заяви, стосується організації роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у період воєнного стану і жодним чином не пов`язаний з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 й не може мати значення для оцінки обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення.

Також факт існування такого наказу жодним чином не доводить неправильності постанови Верховного Суду від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_4 , про перегляд якої ставиться питання. За своїм змістом він не містить відомостей, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення.

Окрім цього, посилання заявника на особливу зухвалість та виключний цинізм судді ОСОБА_7 , які, на її думку, проявлялися в тому, що суддя ОСОБА_7 проводила судові засідання у кримінальній справі № 243/3421/19 не з зали судових засідань, а з іншого приміщення на фоні Державного прапору України, чим вводила в оману учасників судового провадження; переконання заявника, що було порушено присягу судді, недотримано норми суддівської етики й те, що мала місце нечесна, не відверта поведінка судді ОСОБА_7 , не можуть бути сприйняті судом у якості нововиявлених обставин, оскільки вони самі по собі жодним чином не впливають і не можуть вплинути на правильність прийнятого судового рішення та не свідчать про його незаконність.

Також факт звернення із дисциплінарною скаргою на дії голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області щодо видання зазначеного вище наказу та її реєстрація у канцелярії Вищої ради правосуддя, а також факт підготовки звернення ОСОБА_4 до ЄСПЛ за наслідками розгляду указаного вище кримінального провадження по суті, є реалізацією невід`ємних прав ОСОБА_4 й самі по собі не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні положень ст. 459 КПК України з тих же причин.

Стосовно зазначення у якості нововиявлених обставин підстав для відводу судді ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що свідок у справі ОСОБА_8 можливо перебуває у родинних відносинах із суддею ОСОБА_1 , колегія суддів, по-перше, вбачає їх безпідставними, оскільки вони не мають під собою жодного об`єктивного підґрунтя й носять характер суб`єктивного помилкового припущення, про що також зазначено і в ухвалі суду за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 про відвід, яке було подане додатково до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. А, по-друге, ці твердження також не носять характер вказівки на нововиявлені обставини в контексті положень ст. 459 КПК України.

Крім того, доводи заявника про те, що єдиним доказом у справі є протокол обшуку, який вона вважає непрямим та опосередкованим, а також посилання на вихід Верховного Суду за межі своїх повноважень при дослідженні доказів, які не були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, також не можуть бути розцінені як нововиявлені обставини, оскільки фактично зводяться до незгоди із наданою судами оцінкою доказів у справі та оцінкою аспектів дотримання судами вимог КПК України в ході розгляду провадження по суті, що належить до виключної компетенції суду під час розгляду справи по суті й не може бути предметом перегляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами.

В цілому, на переконання колегії суддів, подана ОСОБА_4 заява про перегляд за нововиявленими обставинами указаної вище постанови ККС ВС від 19 травня 2025 року носить характер спроби повторно переглянути по суті у касаційному порядку остаточне судове рішення, що не передбачено нормами КПК України та суперечить принципу res judicata, тобто принципу поваги до остаточного судового рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року (справа

№ 522/14170/17, провадження № 51-1836кмо19), положення ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що суддя вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Враховуючи це, колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Керуючись положеннями статей 459, 462, 464 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_4 від 31 липня 2025 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 259 КК України.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3