Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9077/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/597/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2025 року з визначенням розміру застави,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.08.2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 13.10.2025, визначено розмір застави 90840 грн. та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, приймаючи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік, відсутність місця роботи та міцних соціальних зв`язків, обставини вчинення кримінального правопорушення, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, прийшов до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі ч. 3 ст. 183 КПК вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що підозрюваний не має на меті переховуватись і саме по собі посилання на тяжкість злочину не відповідає обставинам даної конкретної справи, оскільки розмір наркотичного засобу є невеликим - 0,1825 г.

Посилається на те, що всі необхідні докази вже вилучені, по ним призначені експертизи, які навіть частково виконані, свідки допитані.

Зазначає, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, а саме місце проживання, сім`ю. З самого початку розслідування підозрюваний активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину, розкаявся у вчиненому.

Судом не враховано доводи, що підозрюваний ніяким чином не являється активним збутчиком наркотиків, що це носить разовий характер спричиненого фактично провокацією з боку працівників поліції.

Вважає, розмір застави - 30 н.м.д.г. суддя переписала те, що просив прокурор, не надавши ніякої оцінки доводам сторони захисту.

Наголошує, що підозрюваний перебуває на метадоновій програмі як наркозалежний, він являється хворою людиною яка може померти в умовах СІЗО якщо не буде отримувати ліки.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного, на апеляційну, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 2 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 307 КК України, за найтяжче з який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених . 1 ст. 321, ч. 1 ст. 307 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний усвідомлюючи тяжкість злочину, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, крім того підозрюваний не має міцних соціальних зв`язківка, зокрема, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні малолітніх дітей, постійного місця роботи, має багато знайомих наркозалежних осіб, також підозрюваний неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, зокрема пов`язаних із посяганням на право власності (крадіжки, грабежі, тощо), що свідчить про сталий кримінальний намір і систематичне ігнорування норм кримінального закону; відсутність відсутність легального джерела доходу створює додаткові умови для вчинення нових правопорушень, що можуть бути спрямовані як проти інших осіб, так і з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, щодо нього, в провадженні суду перебуває інше кримінальне провадження щодо вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_7 перебуває на замісній терапії- контрольовано отримує нарковмісні лікарські засоби, а тому йому достеменно було відомо, які наслідки для нього може мати збут наркотичних засобів, які він відповідно до підозри збув з корисливим мотивом, не бажання вести законослухняний спосіб життя, що свідчить про неспроможність доводів захисту про надмірність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неврахування стану здоров`я та обставин вчинення кримінального правопорушення.

Доводи захисника, що слідчий суддя не в повній мірі врахував обставини, передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України та визначив розмір застави в значному розмірі, який є непосильним для підозрюваного, є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3, 4 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та обрав ОСОБА_7 запобіжний захід, який відповідає тяжкості кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється, особі підозрюваного та є достатнім для виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя визначив заставу, розмір якої відповідає тяжкості вчиненого злочину та не може вважатися завідомо непомірним для підозрюваного, зважаючи на те, що він визначений ближче до мінімальної межі.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від16 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2025 року з визначенням розміру застави,

- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: