УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 755/2580/21

провадження № 51- 1552 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанціїна ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2021року, залишеним без змін апеляційним судом

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя м. Києва,

засуджено за частиною 2 статті 185Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК суд звільнив ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 2 роки та поклав на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 цього ж Кодексу.

2. Як установив суд, ОСОБА_4 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з 13 по 31 липня 2020 року, перебуваючи в гіпермаркеті «Епіцентр» в м. Київі по вул. Братиславська, 11, з метою власного протиправного збагачення, з полиць магазину повторно таємно викрав чужого майна, а саме товарів на загальну суму 62954,18 грн.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосування ст. 75 КК і призначити розгляд в суді апеляційної інстанції.

4. На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково не взяв до уваги в повній мірі обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про його особу, тяжкість вчинених злочинів та їх кількість, ставлення засудженого до вчиненого та їх наслідки.

Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

6. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

7. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

8. Статтею 75 КК визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

9. Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що апеляційний суд ретельно перевірив доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та проаналізувавши рішення місцевого суду, погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання. При цьому додатково врахував, що на час апеляційного розгляду, з урахуванням ступенню тяжкості вчинений злочин відноситься до нетяжких, конкретних обставин вчинення, кількості епізодів, відношення обвинуваченого до вчиненого, котрий в повному обсязі визнав свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, і, зокрема, під час апеляційного розгляду висловив жаль з приводу вчиненого та вказав, що зробив для себе належні висновки та відшкодував у повному обсязі завдану потерпілому шкоду, та тих даних про його особу, які свідчать про те, що він засуджувався за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року до покарання у виді арешту строком на 6 місяців та звільнився 7 травня 2021 року, а інкриміновані в цьому провадженні 8 епізодів крадіжок чужого майна вчинив до постановлення вказаного вироку, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має тяжке захворювання, є інвалідом ІІІ групи по зору з 04.12.2018 року довічно, а також те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та відшкодував у повному обсязі шкоду, завдану ТОВ "Епіцентр К", і обставини, які обтяжують його покарання, відсутні. Зваживши всі наведені обставини, суд дійшов висновку про правильність призначення засудженому покарання в межах санкції частини 2 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та можливість застосування до нього положень статей 75, 76 КК із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, навівши мотиви тому, чому він вважає покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

10. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.

11. Законодавець, визначаючи правила застосування статті 75 КК, не виключив можливість її застосування також й у випадку попереднього засудження особи за такий же злочин. Прокурор не навів у касаційній скарзі обґрунтування тому, у чому полягає неправильність застосування статті 75 КК і якими положеннями закону суду заборонено застосовувати цю статтю у ситуації, яка розглядалася судами першої та апеляційної інстанцій.

12. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор.

13. У касаційній скарзі прокурор не навів підстав вважати обране ОСОБА_4 покарання явно несправедливим і переконливих доводів, які б спростовували висновки судів в цій частині, та які свідчать про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

14. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанціїна ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3