ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/733/25 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1256/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення вимог законодавства про охорону праці
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференціїї кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_8 ,-
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, раніше не судиму, із повною вищою освітою, працюючої на посаді начальника цеху № 2 філії «Качанівська №54» Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, -
Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, і призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Згідно зі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Як установив суд 02.09.2024 у період часу з 08:00 по 16:00, більш точний час встановити не представилося за можливе, ОСОБА_8 , займаючи посаду начальника цеху № 2 філії «Качанівська № 54» Державного підприємства «Підприємства Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 100)», куди входить «Дільниця по виготовленню синтепону», достовірно знаючи, що в її посадові обов`язки входить контроль за додержанням інструкції з охорони праці та техніки безпеки, у порушення вимог п. п. 2.8, 2.11, 2.15, 2.21, 4.2, 4.4, 4.6, 4.8 посадової інструкції начальника цеху № 2, п. п. 1.7 - 7.9 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15, та інших нормативно-правових актів про охорону праці, неналежно виконуючи свої посадові обов`язки, що першочергово виразились у злочинній бездіяльності та відсутності контролю за проведенням робіт і дотриманням при цьому правил безпеки праці підлеглими працівниками, допустила та залучила до виконання робіт у виробничих процесах з виготовлення синтепону підсобного робітника, засуджену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що цього ж дня, близько об 16-00 годин, призвело до отримання останньою тілесних ушкоджень у вигляді травматичної ампутації II, III, IV, V пальців правої кисті, які за критерієм розладу здоров`я поєднаною зі стійкою втратою працездатності, відповідно до п. 2.1.1 «б», «г», п. 2.1.2., п. 2.1.4. «г», п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом від 17.01.1995 № 6 МОЗ України, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.
Ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 271 КК України - 2 роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, із застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом ОСОБА_8 призначено покарання у виді обмеження волі, яке не може бути призначене через пряму законодавчу заборону щодо цього, оскільки обвинувачена є особою, яка досягла пенсійного віку.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги), перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 271 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі ОСОБА_10 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.
Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч. 2 ст. 271 КК України ОСОБА_8 було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позабвення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.
З огляду на ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, у тому числі до осіб, що досягли пенсійного віку.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і з огляду на ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є особою, яка досягла пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 271 КК України у виді обмеження волі, суд першої інстанції порушив вищевказані вимоги закону про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що з огляду на санкцію ч. 2 ст. 271 КК України, призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання не вбачається можливим, то єдиним можливим видом покарання є позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 271 КК у вигляді 2 років позбавлення волі, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також погоджується із твердженнями апеляційної скарги про необхідність звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
В решті вирок підлягає залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 271 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю..

Згідно зі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно із п.п. 1,2 ч.1, п. 2. ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді