Провадження 1-кс/127/8000/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025.

Клопотання мотивовано тим, що 08.04.2025 слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час огляду 28.03.2025 в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) вищевказане клопотання дізнавача було задоволено та накладено арешт на легковий автомобіль марки AUDI A6, 2001 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належний на праві власності громадянину ОСОБА_4 .

Згідно листа ГУНП у Вінницькій області №13696-2025 від 26.05.2025, адресованого на адресу заявника, вказано, що за результатами здійснення досудового розслідування 28.04.2025 дізнавачем ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000038 внесеному до ЄРДР 29.03.2025, прийнято рішення про закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, заявник просив слідчого суддю клопотання задовольнити та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) в частині транспортного засобу марки AUDI A6, 2001 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належний на праві власності громадянину ОСОБА_4 .

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала за обставин викладених у ньому та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання був повідомленим завчасно та належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025, було задоволено клопотання дізнавача СД ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана ОСОБА_5 та накладено арешт майно, в тому числі на транспортний засіб марки AUDI A6, 2001 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, постановою дізнавача СД ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 28.04.2025 кримінальне провадження № 0000038 внесене до ЄРДР 29.03.2025 закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 КПК України: 1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

2. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

3. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

4. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» ( lex posterior generalis non derogat priori speciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

В даному випадку, кримінальне провадження № 0000038 внесене до ЄРДР 29.03.2025 було закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/10066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження і повернення арештованого майна власнику.

Таким чином, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК і арештоване майно вважається таким що має бути негайно повернуто власнику.

З вказаним висновком погоджується об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі №554/2506/22 від 15 квітня 2025 року.

З огляду на викладене, враховуючи те, що на даний час арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/1066/25), фактично припинив свою дію, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/1066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025 є необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170 172, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2025 (справа № 127/1066/25) в рамках кримінального провадження № 0000038 внесеного до ЄРДР 29.03.2025 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя