Справа № 752/8238/25
Провадження №: 1-кс/752/3165/25
У Х В А Л А

14 квітня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000002 від 06.01.2022, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця громадянина Російської Федерації, уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України,

встановив:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про у кримінальному провадженні № 0000002 від 06.01.2022про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації (далі РФ) військовослужбовцями Збройних Сил РФ у лютому 2014 року встановлено ефективний контроль, як над територією Автономної Республіки Крим, так і за діяльністю розташованих там органів влади. Тобто РФ, відповідно до ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

Згідно зі статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини. Вказаний збройний конфлікт у виді окупації російською федерацією Кримського півострову триває і по цей час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014.

Згідно ч. 4 ст. 54 Конституції України встановлено, що культурна спадщина охороняється законом.

Законом України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» від 18.03.2004 № 1626-IV (далі - ЗУ «Про охорону археологічної спадщини»), ст. 35 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі - ЗУ «Про охорону культурної спадщини») та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 316 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць, а також досліджень решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, під водою на території України» (далі Порядок видачі дозволів) проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, у зонах охорони, в історичних ареалах населених місць, а також дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, здійснюється за дозволом, виданим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Порядок видачі дозволів визначається Кабінетом Міністрів України.

Знахідки, одержані в результаті археологічних досліджень (нерухомі та рухомі предмети, які були пов`язані з об`єктом археологічної спадщини і виявлені під час археологічних досліджень), відповідно до ст. 18 ЗУ «Про охорону археологічної спадщини» є державною власністю. Вони підлягають обліку та класифікації відповідно до методик, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Правовий режим скарбу визначається законодавством України. З моменту виявлення і до передачі на зберігання згідно із законодавством України знахідки охороняються державою нарівні з об`єктами музейного фонду України.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Згідно із ст. 15 ЗУ «Про охорону археологічної спадщини» дослідник археологічної спадщини зобов`язаний передати всі виявлені під час досліджень археологічні предмети на постійне зберігання визначеній у дозволі установі для занесення до державної частини Музейного фонду України.

На підставі п. 5 Порядку видачі дозволів іноземні громадяни та особи без громадянства можуть брати участь в археологічних розвідках, розкопках у складі національних або спільних експедицій.

Також, п. 10 Порядку видачі дозволів передбачено, що дозвіл на проведення археологічних розвідок, розкопок дійсний протягом поточного року, дозвіл на проведення інших земляних робіт - на термін їх проведення, але не більше одного року.

Законом України «Про приєднання України до Другого протоколу до Гаазької конвенції про захист культурних цінностей у разі збройного конфлікту 1954 року» від 30.04.2020 № 585-IX держава Україна приєдналась до Другого протоколу до Гаазької конвенції про захист культурних цінностей у разі збройного конфлікту 1954 року (далі Другий протокол до Гаазької конвенції), вчиненого 26 березня 1999 року в м. Гаазі, який набирає чинності для України негайно після здачі на зберігання Генеральному директору ЮНЕСКО документаУкраїни про приєднання. 30.06.2020 Другий Протокол набрав чинності для України.

Статтею 9 Другого Протоколу до Гаазької конвенції, без шкоди для положень статей 4 та 5 Конвенції Сторона, яка окупувала цілком або частково територію іншої Сторони, забороняє та попереджає стосовно окупованої території:

a) будь-який незаконний експорт, інше незаконне переміщення або незаконна передача права власності на культурну цінність;

b) будь-які археологічні розкопки, якщо тільки це не вимагається виключно для охорони, обліку чи збереження культурної цінності;

c) будь-які модифікації або зміну виду використання культурної цінності, що мають на меті приховання або знищення доказу культурного, історичного чи наукового характеру.

Будь-які археологічні розкопки культурних цінностей на окупованій території, їх модифікації чи зміна виду їх використання здійснюються, якщо тільки це дозволяють обставини, у тісному співробітництві з компетентними національними органами окупованої території.

Частиною 1 статті 15 Глави 4 Другого Протоколу до Гаазької конвенції, криміналізовано відповідальність та встановлено істотні порушення цього Протоколу, та визначено, що будь-яка особа скоює злочин у розумінні цього Протоколу, якщо ця особа навмисно та всупереч Конвенції або цьому Протоколу вчиняє будь-яке з таких дій:

а) робить культурні цінності, які перебувають під посиленим захистом, об`єктом нападу;

b) використовує культурні цінності, які перебувають під посиленим захистом, чи безпосередньо прилеглі до них місця для підтримки військових дій;

c) знищує або присвоює у великих масштабах культурну власність, яка перебуває під захистом відповідно до положень Конвенції й цього Протоколу;

d) робить культурні цінності, які перебувають під захистом відповідно до положень Конвенції й цього Протоколу, об`єктами нападу;

e) вчиняє акти крадежу, грабежу або незаконного присвоєння чи акти вандалізму, спрямовані проти культурних цінностей, які перебувають під захистом відповідно до положень Конвенції.

Будь-які археологічні розкопки культурних цінностей на окупованій території, їх модифікації чи зміна виду їх використання здійснюються, якщо тільки це дозволяють обставини, у тісному співробітництві з компетентними національними органами окупованої території.

Разом з цим, відповідно до ст. 1 Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту, від 14 травня 1954 року (далі - Конвенція про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту) культурними цінностями вважаються незалежно від їх походження та власника: (а) майно, що має суттєву важливість для культурної спадщини кожного народу (пам`ятки архітектури, мистецтва, місця археологічних розкопок, групи будівель, що мають історичний або художній інтерес, твори мистецтва, рукописи, книги та інші предмети, що представляють художній, історичний чи археологічний інтерес; (b) будівлі, які мають основним призначенням збереження або експонування такого майна (такі як музеї, бібліотека, архіви, укриття для збереження під час збройного конфлікту); та (с) центри зосередження культурних цінностей.

Відповідно до п. 3 ст. 4 Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту Високі Договірні Сторони також зобов`язуються забороняти, запобігати та, у разі необхідності, припинити будь-яку форму крадіжки, пограбування чи привласнення, а також будь-які дії вандалізм, спрямований проти культурних цінностей.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 03.09.2009 «Про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» Археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій» віднесено до об`єктів культурної спадщини національного значення за № 010015-Н.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про охорону археологічної спадщини»,

ст. 35 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» та п. 5 Порядку до 20.02.2014, а саме до тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, дозволи на проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, у зонах охорони, в історичних ареалах населених місць, а також дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, надавало Міністерство культури та інформаційної політики України на підставі кваліфікаційних документів (відкритих листів), які видавав Інститут археології НАН України.

Починаючи із 2009 по 01.01.2014 роки, до початку тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, дозволи на здійснення археологічних розкопок на Археологічному комплексі «Стародавнє місто Мірмекій» видавалися громадянам України - науковим співробітникам Інституту археології НАН України та Керченського історико-культурного заповідника. У вказаних археологічних розкопках разом із вказаними науковими співробітниками, на підставі угоди про міжнародну співпрацю між Інститутом археології НАН України та Федеральним державним бюджетним закладом культури «Державний Ермітаж», приймав участь громадянин РФ ОСОБА_7 , який на той час обіймав посаду завідувача сектора археології Північного Причорномор`я Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж» та приймав участь у вказаних розкопках як консультант.

З 01.01.2014, тобто з часу закінчення строку дії останнього дозволу на здійснення археологічних розкопок на Археологічному комплексі «Стародавнє місто Мірмекій» Міністерством культури та інформаційної політики України дозволи на здійснення археологічних розкопок на вказаному об`єкті культурної спадщини не видавались.

Після початку 20.02.2014 тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим у ОСОБА_7 , який був обізнаний про порядок отримання дозволу на проведення археологічних розкопок на території об`єкту культурної спадщини Археологічному комплексі «Стародавнє місто Мірмекій», розташованого за адресою: вул. Московська, м. Керч Автономна Республіка Крим, виник протиправний умисел, спрямований на умисне незаконне часткове руйнування об`єкту культурної спадщини, вчинене щодо пам`ятки національного значення з метою пошуку рухомих предметів, що походять із об`єкту археологічної спадщини в порушення вимог ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про охорону археологічної спадщини», ст. 35 ЗУ «Про охорону культурної спадщини») та п. 5 Порядку видачі дозволів.

Так, ОСОБА_7 , будучі завідувачем сектору античної археології Північного Причорномор`я Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж», реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне незаконне часткове руйнування об`єкту культурної спадщини, вчинене щодо пам`ятки національного значення з метою пошуку рухомих предметів, що походять із об`єкту археологічної спадщини, в порушення вимог ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про охорону археологічної спадщини», ст. 35 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» та п. 5 Порядку видачі дозволів, не маючи відповідного дозволу на проведення археологічних розкопок на об`єкті археологічної спадщини Археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій», розташованому за адресою: вул. Московська, м. Керч Автономна Республіка Крим (кадастровий номер :01:013:0888), після початку 20.02.2014 тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та по теперішній час проводить незаконні археологічні розкопки на вказаному об`єкті археологічної спадщини, з метою пошуку рухомих предметів, що походять із об`єктів археологічної спадщини, чим здійснює умисне незаконне часткове руйнування об`єкту культурної спадщини - Археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій».

За наслідками проведення ОСОБА_7 незаконних археологічних розкопок на об`єкті археологічної спадщини Археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій» у період з 2014 по 2019 рік завдано шкоди вказаному об`єкту культурної спадщини України у розмірі 201 607 411, 16 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України, тобто в умисному незаконному частковому руйнуванні об`єкту культурної спадщини, вчиненому щодо пам`ятки національного значення з метою пошуку рухомих предметів, що походять із об`єктів археологічної спадщини.

01.11.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України підтверджується наступними зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: - протоколом огляду сайту Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж» від 24.07.2024, за результатами якого виявлено публікацію: «Мирмекийская археологическая экспедиция Эрмитажа открыла клад античных золотых монет», відповідно до змісту якої у серпні 2022 року під час проведення незаконних пошукових робіт на «Стародавньому місті Мірмекій» ОСОБА_7 відшукано 30 золотих монет; - протоколом огляду сайту «YouTube» від 26.07.2024, за результатами якого виявлено відеозапис з назвою: «Мирмекий 2022 - доклад на археологической сессии», у якому зафіксовано виступ ОСОБА_7 про хід та результати проведення розкопок на «Стародавньому місті Мірмекій» у 2022 році; - протоколом огляду сайту «Dzen.ru» від 22.11.2023, за результатами якого виявлено статтю від 05.09.2022 під назвою «Древнее городище Мирмекий и Московский пляж в Керчи: где соседствует будущее и настоящее» з фотознімком території «Стародавнього міста Мірмекій» та інформацією про перебування наметового містечка археологів, які протягом тривалого часу проводять незаконні пошукові роботи на вказаному об`єкті; - протоколом огляду публікації ОСОБА_8 в соціальній мережі «Facebook» від 12.08.2024, відповідно до змісту якої у серпні 2022 року ОСОБА_7 відшукано 30 золотих монет в ході проведення незаконних пошукових робіт на «Стародавньому місті Мірмекій»; - протоколом огляду сайту «YouTube» від 25.10.2024, за результатами якого виявлено відеозапис від 11.08.2022 з назвою: «В археологическом комплексе «Древний город Мирмекий» развернуто раскопки», у якому зафіксовано перебування наметового містечка археологів та проведення ними незаконних пошукових робіти на вказаному об`єкті; - протоколом огляду соціальної мережі «Вконтакте» від 24.09.2024, за результатами якого виявлено інтерв`ю ОСОБА_7 телеканалу «Крым24» у випуску програми «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_3, під час якого він особисто підтвердив факт проведення незаконних археологічних розкопок на «Стародавньому місті Мірмекій» з 2000 року по теперішній час; - протоколом огляду інтернет-видання «Риа новости Крым» від 20.11.2024, за результатами якого виявлено інтерв`ю ОСОБА_7 від 16.11.2024, під час якого він особисто підтвердив факт проведення незаконних археологічних розкопок на «Стародавньому місті Мірмекій» з 1999 року під своїм керівництвом; - листом Державного космічного агентства України вх. № 2399 від 17.07.2024, згідно з яким за результатами обробки даних дистанційного зондування Землі за період з 2014 р. по 2024 р. виявлено зміни у ландшафті об`єкту «Стародавнє місто Мірмекій»; - висновком спеціаліста ГО «Центр просторових технологій» від 10.01.2025, згідно з яким шляхом геопросторового аналізу, співставлення супутникових знімків за період 2014-2024 р.р. та відкритої інформації з мережі Інтернет щодо проведення ОСОБА_7 незаконних археологічних розкопок на «Стародавньому місті Мірмекій» візуально відтворено зміни ландшафту на окремих ділянках вказаного об`єкту; - висновком експерта № 1069 від 17.10.2024 за результатами проведення судової історико-археологічної експертизи; - протокол допиту ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з статтею 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто не вручено, оскільки останній перебуває на території Російської Федерації, яка відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» визнана державою-агресором.

Як зазначено у відповіді Департаменту міжнародно-правового співробітництва на лист №19/1/1-55вих-22 від 18.08.2022, згідно із інформацією начальника Департаменту документального забезпечення Офісу Генерального прокурора №33-271вн-22 від 26.03.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення Російської Федерації. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня. Відповідно, за вищевикладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із Російською Федерацією від 24.02.2022 на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

Виходячи з вище викладеного, повістки про виклик ОСОБА_7 на 29, 30, 31 жовтня 2024 року було опубліковано на сайті Генерального прокурора України та у державному виданні газети «Урядовий кур`єр» від 25.10.2024 № 217 (7877), але ОСОБА_7 на виклики не з`явився та причину свого не прибуття не повідомив.

Однак, відповідно до протоколу огляду відкритих джерел інформації від 20.11.2024, а саме інтернет видання «Риа Новости Крым», встановлено, що 16.11.2024 на сайті вказаного інтернет видання опубліковано статтю із коментарем ОСОБА_7 щодо пред`явленої йому підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України, тим самим підтвердивши факт обізнаності останнім щодо здійсненого відносно нього кримінального провадження.

Постановою прокурора відділу прокуратури Автономної Республіки та міста Севастополя ОСОБА_10 від 01.11.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України оголошено у розшук та досудове розслідування зупинено.

07.04.2025 постановою прокурора відділу прокуратури Автономної республіки Крим та міста Севастополя було відновлено досудове розслідування.

Відповідно до інформації Управління «Н» ДЗНД Служби безпеки України ОСОБА_7 , громадянин Російської Федерації, уродженець м. Санкт-Петербург Російської Федерації, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України характер вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке йому загрожує згідно санкції ч. 4 ст. 298 КК України, свідчить про наявність реального ризику того, що підозрюваний буде переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Про це свідчить те, що на теперішній час ОСОБА_11 вже переховується від органу досудового розслідування та оголошений у розшук.

- згідно з п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування проводиться щодо злочину, вчиненого на ТОТ АРК та орган досудового розслідування не має доступу до території, на якій вчинено злочин, а також у зв`язку з тим, що підозрюваний є громадянином РФ та проживає на території держави-агресора, у останнього є доступ до документів, що підтверджують його злочинну діяльність, а також до предметів злочину - рухомих предметів, які ОСОБА_7 відшукав в результаті проведення пошукових робіт на вказаному об`єкті культурної спадщини і останній має можливість їх знищити, сховати або спотворити з метою укриття своєї злочинної діяльності.

- згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 особисто знає свідка ОСОБА_9 , тривалий час разом з нею здійснював пошукові роботи на зазначеному об`єкті культурної спадщини, йому відомо її контактні дані і останній має змогу зв`язатись із останньою і вчинити дії, спрямовані на вплив на свідка, з метою зміни її показів. Також, залишаючись на волі, останній буде мати змогу зв`язатися із експертом або спеціалістом у вказаному провадженні, та також чинити спроби впливу на останніх з метою зміни їх позиції по вказаному кримінальному провадженню.

- згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки є відомим археологом, займає посаду завідувача сектора археології Північного Причорномор`я Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж», тривалий час є керівником Мірмекійської експедиції, проводить пошукові роботи на вказаному об`єкті культурної спадщини тривалий час, включаючи 2024 рік, і є реальний ризик того, що він продовжить проводити незаконні археологічні розкопки на вказаному об`єкті археологічної спадщини, з метою пошуку рухомих предметів і у польовому сезоні 2025 року.

Відповідно до ухвали Вищого антикорупційного суду від 28 липня 2020 року(справа № 991/5453/20, провадження № 1-кс/991/5611/20, зазначеним Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова, відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України.

Разом з цим, зазачено про вагомість вже отриманих доказів того, що ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин, які перелічені вище у клопотанні. Тяжкість покарання, що йому загрожує у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Також, зазначено про репутацію підозрюваного, що є негативною враховуючи обставини вчиненого ним злочину - ОСОБА_7 здійснював пошукові роботи на об`єкті культурної спадщини національного значення археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій» ще до початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, а починаючи із 2009 по 01.01.2014 роки, до початку тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим, дозволи на здійснення археологічних розкопок на Археологічному комплексі «Стародавнє місто Мірмекій» видавалися громадянам України - науковим співробітникам Інституту археології НАН України та Керченського історико-культурного заповідника. У вказаних археологічних розкопках разом із вказаними науковими співробітниками, на підставі угоди про міжнародну співпрацю між Інститутом археології НАН України та Федеральним державним бюджетним закладом культури «Державний Ермітаж», приймав участь громадянин РФ ОСОБА_7 , який на той час обіймав посаду завідувача сектора археології Північного Причорномор`я Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж» та приймав участь у вказаних розкопках як консультант. Тобто ОСОБА_7 був достовірно обізнаний про процедуру отримання дозволу на проведення таких пошукових робіт відповідно до чинного законодавства України, однак свідомо порушує ці норми тривалий час, з 2014 року по теперішній.

Також, вчиненим кримінальним правопорушенням, у якому підозрюється ОСОБА_7 , завдано майнової шкоди у розмірі 201 607 411, 16 гривень.

Разом з цим, потребує уваги той факт, що є реальний ризик продовження протиправної поведінки ОСОБА_7 , зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, оскільки ОСОБА_7 може отримати дозвіл (відкритий лист) Міністерства культури РФ на проведення пошукових робіт у 2025 році і своїми пошуковими роботами буде продовжувати знищення об`єкту культурної спадщини національного значення археологічний комплекс «Стародавнє місто Мірмекій».

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України та більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, визначеним п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в подальшому в суді, а також запобіганням ризикам визначеним ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2025 ОСОБА_7 має на меті прибути до республіки Кіпр, з метою участі у заході під назвою «Міфічні чудовиська стародавньої Греції те де вони мешкають» який відбудеться на сцені Rialto Thearte у м. Лимасол за адресою: 3040, Limassol, Andrea Drousioti, 19.

Відповідно до ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців.

Відповідно до положень ст. 575 КПК України до клопотання про видачу особи в Україну додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини IV Інструкції «Про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», з метою запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну є обов`язковою вимогою надання завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Захисник заперечувала, зазначала, що клопотання розглядається за відсутності ОСОБА_7 , крім того, клопотання не містить доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положенням ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зважаючи на викладене, те, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на території держави, визнаної Верховної Радою України державою агресором, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_7 в рамках зазначеного кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 298 КК України.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, які встановлено органом досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду (про це свідчить те, що на теперішній час ОСОБА_11 вже переховується від органу досудового розслідування та оголошений у розшук); перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (злочин, вчинений на ТОТ АРК, орган досудового розслідування не має доступу до території, на якій вчинено злочин, підозрюваний є громадянином РФ та проживає на території держави-агресора, у останнього є доступ до документів, що підтверджують його злочинну діяльність, а також до предметів злочину - рухомих предметів, які ОСОБА_7 відшукав в результаті проведення пошукових робіт на вказаному об`єкті культурної спадщини і останній має можливість їх знищити, сховати або спотворити з метою укриття своєї злочинної діяльності); може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (підозрюваний є відомим археологом, займає посаду завідувача сектора археології Північного Причорномор`я Федерального державного бюджетного закладу культури «Державний Ермітаж», тривалий час є керівником Мірмекійської експедиції, проводить пошукові роботи на вказаному об`єкті культурної спадщини тривалий час, включаючи 2024 рік, і є реальний ризик того, що він продовжить проводити незаконні археологічні розкопки на вказаному об`єкті археологічної спадщини, з метою пошуку рухомих предметів і у польовому сезоні 2025 року)

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам, відтак клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 372, 376 КПК України, -

постановив:

клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця громадянина Російської Федерації, уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1