Справа № 146/1626/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. селище Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000154 від 12 серпня 2024 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, не одруженого, освіта середня, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

В С Т А Н О В И В:

3 жовтня 2024 року в провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшов даний обвинувальний акт.

6 листопада 2024 року захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 зачитано клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 в якому останній просив змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під ватрою на домашній арешт в нічну пору доби, оскільки його підзахисний інкримінованого йому кримінального правопорушення не вчиняв, досудове розслідування було проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства та при обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під ватрою не було враховано обставини передбачені ст. 187 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив його задоволити.

Всудовому засіданні прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 заперечив в задоволенні клопотання, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді триманні під вартою немає, крім того ухвала Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 жовтня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому строк тримання під вартою, Вінницьким апеляційним судом залишено без змін.

Розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників процесу, суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 жовтня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено до 5 грудня 2024 року включно. Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 суд врахував особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують обраний запобіжний захід.

Отже, з урахуванням особи обвинуваченого та характеру інкримінованого йому злочину, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі доведення винуватості, реальними залишаються ризики, зазначені в ухвалі: переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку суду ризики, які існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, в свою чергу стороною захисту не наведено достатніх та переконливих підстав для зміни обраного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про недоречність тримання його під вартою з огляду на непричетність ОСОБА_4 до злочину, про що свідчив у суді потерпілий, не є беззаперечним критерієм, з яким закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, виправдання особи відбувається за вироком суду після дослідження судом всіх доказів по справі.

При цьому, суд наголошує на тому, що запобіжні заходи застосовуються тоді, коли особу ще не визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і коли відповідно до принципу презумпції невинуватості вона вважається невинуватою.

Виходячи з наведеного вище, посилання обвинуваченого на відсутність підстав для подальшого його тримання під вартою у зв`язку з його непричетністю до інкримінованого йому обвинувачення, є передчасними.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою щодо ОСОБА_4 , не встановлено, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 5 вказаної Конвенції, керуючись ст. 178, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1