Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1312/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2024 року за №0001331 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голубівка, Житомирської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , не судимого,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

З 01.08.2024 року на посаді командира 1 відділення забезпечення навчального процесу взводу забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України проходить військову службу старший сержант ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Будучи військовослужбовцем старший сержант ОСОБА_3 відповідно до ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути зразком високої культури і дисципліни, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюється Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.1. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до якого ОСОБА_3 , окрім іншого, зобов`язаний дотримуватись пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Однак усупереч вищенаведених нормативно-правових актів, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху транспорту за наступних обставин.

Так, 19.11.2024 року, приблизно о 06 год. 53 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Terrano», реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), рухаючись в межах першої (крайньої правої) смуги проїзної частини по вул. Івана Виговського у Подільському районі міста Києва, зі сторони вул. Стеценка в напрямку вул. Північно - Сирецької, із швидкістю, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху України.

В цей час, проїзну частину вул. Івана Виговського у м. Києві, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинала пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись зліва направо відносно напрямку руху вищезазначеного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він керуючи джерелом підвищеної небезпеки, рухаючись по проїзній частині вул. Івана Виговського у Подільському районі м. Києва, будучи зобов`язаним постійно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід», усвідомлюючи, що пішохідний перехід призначений для перетину проїзної частини пішоходами, які мають безперечну перевагу в русі на даній ділянці дороги, з моменту, коли вступили на перехід, а водій, в свою чергу, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, будучи зобов`язаним завчасно прийняті такі заходи по керуванню транспортним засобом, які б забезпечили безперешкодний та безпечний перетин проїзної частини пішоходами по пішохідному переходу, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, не впевнився, що на пішохідному переході немає пішоходів, створюючи своїми діями небезпеку для руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, неподалік будинку № 12 по вул. Івана Виговського у м. Києві, виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана на обличчі, охоплюючи верхню повіку правого ока, праву параорбітальну ділянку та праву виличну ділянку; ділянка зсадження шкіри на обличчі в правій щічній ділянці; садно на підборідді; плямисті субарахноїдальні крововиливи на випуклих поверхнях обох півкуль; рвані рани на передній та правій бічній поверхнях живота справа; повний поперечний перелом грудини на рівні III ребра, множинні переломи ребер (поперечні переломи III-VIII ребер справа та II-VII ребер зліва в місці з?єднання кісткової та хрящової частин, косі переломи III-XII ребер справа по косій від передньої пахвової лінії до біляхребтової лінії та перелом VII ребра зліва) з ушкодженням пристінкової плеври; розгинальний перелом тіл V та VI грудних хребців з повним розривом передньої повздовжньої зв?язки та оголенням спинного мозку та згинальний перелом і поперекового хребця; крововиливи в коренях обох легень (ознака струсу), вогнища забоїв на обох легенях, розриви правої легені; крововилив в ділянці воріт селезінки (ознака струсу); крововилив в заочеревинній клітковині (ознака струсу): крововиливи в ділянках воріт обох нирок (ознака струсу), субкапсулярні розриви лівої нирки; ділянка садження шкіри на тильній поверхні правої кисті, на рівні приблизно IV-V пальців; кровонапливи на тильній поверхні II-V пальців правої руки; кровонаплив на внутрішній поверхні правого стегна; кровонаплив на лівому стегні, охоплюючи задню та внутрішню поверхні в нижній та середній третинах; кровонапливи з саднами на фоні на передніх поверхнях обох колін; косі переломи тіл правих променевої та ліктьової кісток в середній третині; гемартроз обох колінних суглобів зі збереженням цілісності суглобової капсули; переломи переднього та заднього на півкільця тазу, багатоуламковий перелом крила правої клубової кістки.

Смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, про що свідчить: комплекс ушкоджень, який сформував закриту травму грудей та хребта; комплекс ушкоджень, який сформував множинні травми кінцівок, правобічний гемоторакс (приблизно 600 мл темно-червоної рідкої крові); штрихоподібні крововиливи під ендокардом лівого шпуночка; переважне малокрів?я внутрішніх органів; ознаки шунтування кровотоку в нирках.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді смерті ОСОБА_8 .

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачне ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю. Вказав, що 19.11.2024 року, зранку, керуючи транспортним засобом марки «Nissan Terrano», р.н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Івана Виговського у міста Києва, наближався до нерегульованого пішохідного переходу. Потерпілу не побачив, світлофори не працювали, а коли побачив було вже пізно. Відразу нажав на гальма і зупинився. Потерпілій викликали швидку допомогу.

У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати, врахувати відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, каяття, військову службу та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка є сестрою загиблої, в судовому засіданні просила суд суворо не карати ОСОБА_3 , не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортним засобом. Шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття та співпраця з органом досудового розслідування.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого, який одружений, має неповнолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, відшкодування шкоди потерпілій у повному обсязі, його особисте ставлення до вчиненого діяння, а також відомості службової характеристики, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_3 за час проходження військової служби зарекомендував себе з позитивної сторони.

Сторона захисту просила врахувати, що ОСОБА_3 відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій, з 2003 року працює водієм, добровільно вступив до лав ЗСУ, де отримав поранення, за місцем роботи характеризується позитивно.

Так, з досліджених судом заяв гр. ОСОБА_6 вбачається, що матеріальна та моральна шкода обвинуваченим ОСОБА_3 їй відшкодована, будь-яких претензій вона не має, не заперечує проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням цього принципу ст. 8 КПК України, суд враховує позицію потерпілої щодо відсутності жодних претензій до обвинуваченого та відшкодування їй матеріальних збитків і вважає як вагому обставина, що істотно впливає на призначення покарання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд також враховує наслідки від скоєння кримінального правопорушення, зокрема смерть пішохода.

З огляну на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого, конкретних обставин справи, з огляду на особу винного, приймаючи до уваги відношення останнього до вчиненого, наявності по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, позицію потерпілої, яка вказала про повне відшкодування їй збитків, відсутність судимості, працевлаштування, служба в лавах ЗСУ, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 може довести своє виправлення без реального відбування покарання і тому вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Суд переконаний, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, розмір витрат на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз складають за судову експертизу №1774 від 07.01.2025 року - 7572 грн. 80 коп., № СЕ-19/111-24/68106-ІТ від 05.12.2024 року - 3 183 грн. 60 коп., а всього 10 756 (десять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 40 коп.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначених експертиз в сумі 10 756 грн. 40 коп.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2024 року арешт на автомобіль марки "Nissan Terraro", д.н.з. НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), номер кузова № НОМЕР_3 - скасувати.

Термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту станом на час розгляду справи закінчився.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Речові докази:

- автомобіль марки «Nissan Terrano», р.н. НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), номер кузова № НОМЕР_3 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_3 ,

- диск «DVD-R» - залишити в матеріалах кримінального провадження №0001331.

Арешт з майна, а саме з:

- автомобіля марки «Nissan Terrano», р.н. НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), номер кузова № НОМЕР_3 - зняти.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 10 756 грн. 40 коп. (десять тисяч сімсот п`ятдесят шість грн. 40 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1