Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3437/25
Провадження № 1-кп/279/576/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю сторін кримінального провадження: дистанційно прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000503 від 13.02.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Магнишівка,

Ярмолинецького району, Хмельницької області,

громадянин України, не одружений, осіб на утриманні

не має, освіта повна загальна, зареєстрований та

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

в порядку ст.89 КК України раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем

призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 15.01.2024 о 08 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась у пункті

постійної дислокації в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 04.04.2025, коли прибув до слідчого, слідчого відділу Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що знаходиться за адресою: Житомирська область, місто Коростень, вулиця Грушевського, 5, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 в період часу з 15.01.2024 по 04.04.2025 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частині та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав повністю та згідно ст.63 Конституції України відмовився давати показання. При цьому, підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів опитуванням обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доказана повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч.3 та ч.4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Як особа працездатного віку ОСОБА_5 за місцем проходження служби характеризується негативно, за місцем реєстрації та проживання характеризуються негативно, осіб на утриманні не має, зловживає спиртними напоями, неодружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, в порядку ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України - судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину особою повторно.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 24.04.2025 року, тому остаточне покарання підлягає призначенню за правилами ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання, яке призначено вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2025 року.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи.

Визначаючи відповідно до п.2 ч.4 ст.ст.374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п.46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Відповідно до норм кримінального права суди повинні обов`язково зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, а не враховувати цей строк, призначаючи покарання (Постанова ВС від 30.08.2018 у справі № 320/5924/16-к).

Таким чином, відповідно до ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк покарання слід зарахувати строк його тримання під вартою з дня затримання - з 22.05.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження, враховуючи вимоги ст.ст.131-132,177,178 КПК України слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 у справі Чанев проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою, який не перевищує 60 днів.

Арешт на майно ОСОБА_5 не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов відсутній, речові докази, процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст.368, 369, 373, 374, 615 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 призначити за правилами ст.70, ч.4 КК України шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2025 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з 22.05.2025 до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_5 , залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не пізніше ніж до 21.08.2025 року, роз`яснивши йому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з дня ухвалення вироку з 23.06.2025 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України. Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Суддя ОСОБА_1

копія згідно з оригіналом