У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000288 від 15.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно вилучене у ході проведення обшуку від 10.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , яке було вилучено в ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «Redmi 5G» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1

ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі свої братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є кінцевими бенефіціарними власниками суб`єкта господарської діяльності зареєстрованого на території України, АТ «Мономах» (), основний вид діяльності якого виробництво кави та чаю та оптова торгівля чаєм та кавою торгівельних марок: «Monomax», «Lovare», «Stefano», «Ferarra», «ТРИ СЛОНИ», «Чайні шедеври», «Кавові шедеври», «Coffe & Tea».

Починаючи з вересня 2018 АТ «Мономах» (), здійснював господарську діяльність як з підприємствами-резидентами України, а також здійснював зовнішньоекономічну діяльність з суб`єктами господарювання - нерезидентами, в тому числі з підприємствами Російської Федерації та Республіки Білорусь.

24.02.2022 Збройними силами Російської Федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Після початку повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з іншими співробітниками ПрАТ «Мономах» достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, а також про те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності з суб`єктами господарювання, що зареєстровані на території Російської Федерації, в тому числі поставки продукції підприємствам держави - агресора є незаконним, та подальше постачання продукції завдає шкоду Україні, маючи намір й надалі здійснювати підготовку та передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, вирішив організувати злочинний механізм поставки продукції до Російської Федерації, а також продаж такої продукції на території держави - агресора, шляхом прихованого транзиту товарів через Польщу до Республіки Білорусь та в подальшому на територію держави -агресора.

Таким чином вищевказані особи за попередньою змовою з іншими співробітниками ПрАТ «Мономах», вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Крім того встановлено, що постачання та реалізації товарів (кави та чаю), що експортується з АТ «Мономах» () надходить на компанію «Lovare Sp. z o. o.» (04041. Польща, м. Варшава) після чого вказана продукція надходить на ООО «Натур Текнолоджис», а в подальшому до суб`єктів господарської діяльності зареєстрованих на території держави-агресора зокрема до ООО «ЛДК» (Код ОГРН - 139).

Крім того продукція ПрАТ «Мономах» під вищевказаними торгівельними марками на території рф здійснюється через російський маркетплейс Wildberries (ТОВ «Вайлдберріз» ОГРН 449 віл 17 січня 2006 року).

При цьому, кошти отримані від продажі товарів на території рф та РБ надходять до бюджетів вказаних країн у вигляді сплати податків від реалізованої продукції та використовується для фінансування війни проти України.

В ході виконання доручення оперативними працівниками ГУ «І» ДЗНД СБ України (відповідь №8/4/3-1941) встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетна бухгалтер АТ «Мономах» громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому 10 червня 2025 року в період часу з 07 год. 50 хв. до 08 год. 40 хв. на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi 5G» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Разом з тим встановлено, що на вказаному мобільному телефоні може міститися інформація щодо взаємовідносин АТ «Мономах» () з компанією «Lovare Sp. z o. o.» 04041. Польща, м. Варшава, компанії «Lovare Sp. z o. o.» 04041. Польща, м. Варшава з ООО «Натур Текнолоджис», а тому з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи вказаних речей задля відновлення видаленої інформації необхідно накласти арешт на вищевказане майно з метою збереження речових доказів. Тобто, вказані речі містять на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з викладеним, 10.06.2025 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000288.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначені речі зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , просив накласти арешт на вказане майно.

Прокурор подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Представник власника майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2024, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1

ст. 111-2 КК України.

10 червня 2025 року в період часу з 07 год. 50 хв. до 08 год. 40 хв. на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi 5G» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

10.06.2025 постановою слідчого вилучені предмети визнано речовим доказом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000288.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000288 від 15.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у ході проведення обшуку від 10.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , яке було вилучено в ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «Redmi 5G» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1