Справа №:755/2789/25
Провадження №: 1-кс/755/3021/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Дніпровський районного суду міста Києва (далі -Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю при секретаря судових засідань ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання щодо вжиття заходів безпеки у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 14 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347-1 КК України, установив:

І. Узагальнена історія кримінального провадження пов`язана зі скаргою

Слідчим відділом Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 14.02.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

У ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2025 близько 22:30 год. невстановлена на даний час особа здійснила підпал автомобіля «RANGE ROVER EVOQUE», н.з. НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, загального легкового типу, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , що призвів до його повного знищення.

Даний автомобіль належав на праві власності ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, та перебував у постійному фактичному володінні та користуванні її доньки ОСОБА_4 .

14.02.2025 слідчий Дніпровського УП ГУНП М.Судакова вручила ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

21.03.2025 представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 подав до Дніпровської окружної прокуратури міста Києва клопотання про вжиття заходів безпеки вих. № 21-03/25-1 відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000527.

27.03.2025 прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 прийняв постанову про відмову в задоволенні клопотання адвоката про вжиття заходів безпеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/2789/25 від 23.04.2025 задоволено скаргу про скасування цієї постанови та зобов`язано прокурорів розглянути клопотання адвоката та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обгрунтоване рішення.

22.05.2025 ОСОБА_3 отримано лист №50-3373ВИХ-25 від 16.05.2025, до якого долучено лист-відповідь №50-3204ВИХ-25 від 09.05.2025 з постановою про відмову в задоволенні клопотання від 09.05.2025.

13.06.2025 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/2789/25 задоволено скаргу на постанову про відмову в задоволенні клопотання щодо вжиття заходів особистої безпеки; скасовано постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання від 09.05.2025; зобов`язано прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва /або процесуального керівника/ розглянути клопотання від 21.03.2025 за вих. №21-03/25-1.

04.08.2025 ОСОБА_3 отримано лист №50-4990ВИХ-25 від 28.07.2025, до якого долучено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 25.07.2025.

ІІ. Суть скарги

ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді цього місцевого суду, у порядку п. 56 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зі скаргою на постанову прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 25 липня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо вжиття заходів безпеки щодо ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2025 року за №0000527.

Доводи скарги обумовлені тим, що постанова від 25.07.2025 про відмову в задоволенні клопотання є незаконною, необґрунтованою, формальною, винесеною з істотним порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», відтак такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, у постанові про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів безпеки, прокурор посилався на наступне: «Згідно ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну. На даний час органом досудового розслідування здійснюється комплекс слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб, які можуть бути причетні до підпалу та встановлення мотиву вчинення такого правопорушення. Вивченням доводів викладених у клопотанні, а також вивченням кримінального провадження №0000527 не встановлено підстав, які б свідчили про реальні загрози життю та здоров`ю ОСОБА_4 , її сім`ї, а також майну».

Вказане формулювання є майже ідентичним тому, яке містилося у скасованих судом постановах від 27.03.2025 та від 09.05.2025. Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі від 23.04.2025 вже визнав такий підхід формальним та немотивованим і таким, що суперечить ст. 110 КПК, адже відсутній аналіз конкретних доводів, наведених у клопотанні про застосування заходів безпеки.

Отже, із постанови не вбачається, що прокурором у повному обсязі дотримано вимог ст. 110 КПК, оскільки вказана постанова фактично містить лише посилання на положення Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», однак не містить належних мотивів та достатнього обґрунтування в частині підстав для її винесення, з урахуванням відомостей, викладених у клопотанні ОСОБА_3 .

Прокурором нічим не обґрунтовано твердження про те, що «органом досудового розслідування не встановлено підстав, які б свідчили про реальність загрози життю та здоров`ю ОСОБА_4 та її сім`ї, а також майну», відтак ні потерпіла та її представник не можуть бути в повному обсязі впевнені в тому, що було здійснено всі необхідні та вичерпні заходи щодо встановлено підстав, які б свідчили про відсутність реальної загрози життю та здоров`ю потерпілої, її родини та майну.

Таким чином, прокурор не виконав вимоги щодо всебічного, повного та обґрунтованого розгляду клопотання, а виніс практично аналогічну за своїм змістом та недоліками постанову.

Щодо наявності реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну потерпілої та її родини, то автор скарги вказує на те, що починаючи з 2024 року зловмисником учинено ряд протиправних дій у відношенні ОСОБА_4 та її майна, зокрема: направлено у застосунку «Вотсап» на особистий номер ОСОБА_4 погрози життю та здоров`ю потерпілої; висловлено та опубліковано в мережі Інтернет погрози життю та здоров`ю потерпілої; поширено особисту інформацію щодо ОСОБА_4 , її родини, місця проживання, майна, зокрема автомобіля; організовано протести на території ЖК «Бульвар Фонтанів», де проживає ОСОБА_4 та переслідування її невідомими особи чоловічої статі в балаклавах та медичних масках, які використовують в адресу потерпілої нецензурну лайку; здійснено підпал автомобіля RANGE ROVER EVOQUE д.н.з. НОМЕР_1 , який на постійній основі використовувався потерпілою.

ОСОБА_3 зауважив також, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, народилася та проживає у місті Києві, одружена та має четверо неповнолітніх дітей. Є відомою українською журналісткою, із значною кількістю споживачів інформації, яка виступає продуктом її професійної діяльності. На її особистий профіль у соціальній мережі Facebook « ОСОБА_5 » підписано близько 44 тис. користувачів соціальної мережі Facebook. За версією журналу «Фокус» ОСОБА_4 посіла 42 місце у рейтингу «100 найвпливовіших жінок України» за 2021 рік. До повномасштабного вторгнення РФ в Україну працювала на посаді першого заступника головного редактора інтернет-видання «Страна.ца» (ТОВ «Маджері»).

У світлі чого, як вказується у скарзі, з наведеного вбачається, що в своїй сукупності всі перелічені обставини свідчать про те, що у ОСОБА_4 існують обґрунтовані підстави вважати, що її життю та здоров`ю, життю та здоров`ю її чоловіка, чотирьох неповнолітніх дітей, майну загрожує небезпека.

Таким чином, постанова винесена передчасно без належного обґрунтування для її прийняття, відтак вона підлягає скасуванню.

ІІІ. Позиції сторін

У ході судового розгляду ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених у ній передумов.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

ІV. Правове регулювання питання

Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі - Закон)

Стаття 1. Поняття забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві

Забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Стаття 20. Підстави і приводи для вжиття заходів забезпечення безпеки

1. Підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

2. Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича […]

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 303. Рішення […] прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення […] прокурора: […] 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, […] прокурора під час досудового розслідування

2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення […] прокурора; […] 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя у розрізі встановлених обставин

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи сторін та матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення щодо заходів безпеки.

Водночас, для вирішення питань скарги на таке рішення, першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі. На переконання слідчого судді, доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

Доводи скарги вказаних висновків не спростовують, зокрема, у постанові наведені прямі мотиви відмови у задоволенні скарги, то відсутність реальної загрози. Вони (аргументи) є чіткі та зрозумілі, оскільки у скарзі її автор цитує їх та надає їм відповідну оцінку наводячи свої доводи на користь дійсної загрози для ОСОБА_4 .

Тому, на думку слідчого судді, постанова відповідає ч. 5 ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями прокурора і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності застосування заходів безпеки щодо певної особи, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити обставини, що впливають на це питання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 2 КПК (щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура).

Проте, повноваження, ввірені прокурору також вказують, що він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення у порядку Закону.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення в частині відмови відповідає вказаному критеріям вмотивованості та обґрунтованості, адже при його ухваленні суб`єкт прийняття керувався нормами Закону, вказуючи на відсутність у кримінальному провадженні обставин визначених ст. 20 Закону - «реальної загрози».

Так, прокурор вказав: [надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 за вих. №21-03/25/1 від 21.03.2025 щодо вжиття заходів безпеки відносно ОСОБА_4 її рідних у вигляді особистої охорони та охорони житла та іншого майна.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Встановлено, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000527 від 14.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 13.02.2025 приблизно о 22 год. 49 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.02.2025 0 22 год. 49 хв. за адресою: район м. Київ, вулиця Юності буд. 8, горить авто, зі слів оператора заявник сказав, що підпалили. Більше інформації надано не було.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що автомобілем Lange Rover, д.н.з. НОМЕР_1 користувався її водій - охоронець ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сам транспортний засіб, Land Rover Range Rover ДНЗ «AA2474ТА» належить громадянці ОСОБА_5 .

На даний час органом досудового розслідування здійснюється комплекс слідчих (розшукових) дій з метою встановлення осіб, які можуть бути причетні до підпалу та встановлення мотиву вчинення такого правопорушення.

Вивченням доводів викладених у клопотанні а також вивченням матеріалів кримінального провадження №0000527 не встановлено підстав, які б свідчили про реальні загрози життю та здоров`ю ОСОБА_4 , її сім`ї, а також її майну.

Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 за вих. № 21-03/25-1 від 21.03.2025 на даний час не підлягає задоволенню].

При цьому, прокурор у ході аналізу питання: (1) урахував: (а) фактичні обставини у справі: дані про злочин (підпал авто), (б) свідчення ОСОБА_4 у т.ч. про користувача ТЗ та його власника, (в) дані про комплекс слідчих (розшукових) дій, котре слідство вчиняє у провадження в цей період; (2) вивчив: (а) доводи викладені у клопотанні та (б) матеріали самого кримінального провадження. За наслідком комплексу вказаних дій він дійшов висновку про потребу відхилення клопотання лише в цей час саме з мотивів описаних у зверненні від 21.03.2025.

Цей висновок, на переконання слідчого судді, котре сформоване у порядку ст. 94 КПК, відповідає дійсним фактичним даним саме у межах кримінального провадження №40000527.

Позаяк, заходи забезпечення безпеки у кримінальному провадженні застосовуються, якщо є дані, що свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю, житлу і майну потерпілої особи, свідка, і про застосування приймає процесуальне рішення прокурор.

При цьому, саме прокурор, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці потерпілої особи, зобов`язаний перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно, прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки.

Перевірка власне включає у себе оцінку дійсності обставин визначених ст. 20 Закону.

Зокрема, як зазначено ВССУ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17, специфікою відповідних проваджень, які здійснюються слідчим суддею, є те, що Закон, визначаючи підстави застосування заходів безпеки, використовує оціночні поняття і саме із такими поняттями пов`язує правомірність вжиття заходів безпеки, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 20 цього Закону підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у ст. 2 Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їхньому життю, здоров`ю, житлу і майну.

Необхідною передумовою прийняття правильного рішення щодо наявності чи відсутності реальних загроз для осіб, до яких може бути застосовано заходи безпеки є належна оцінка всіх обставин справи [конкретного кримінального провадження], зокрема, виду суспільно небезпечного діяння, потенційних чи реальних підозрюваних, їх дій після [в цьому випадку це період після 14 лютого 2025 року] початку досудового розслідування [клопотання не містить опису подій, що мали б місце після 14 лютого 2025 року, у той же час описуються події, наприклад, за травень 2022 року] тощо.

І власне, як відмічає ВССУ, неправильна оцінка фактору наявності відповідної загрози є однією з причин скасування слідчими суддями постанов про відмову у застосуванні заходів безпеки.

Але цих обставин у кримінальному провадженні не встановлено. Так, даний розгляд - це третій перегляд постанов від різних дат про відмову у застосуванні заходів безпеки за клопотанням від 21.03.2025. Попередні рішення прокурора скасовуванні за невмотивованістю, однак індивідуальних заходів безпеки слідчі судді не вживали у відношенні ОСОБА_4 , тобто не визнавали обставини описані у клопотанні імперативною передумовою вжиття заходів. Тим самим вказувалось саме на вади мотивування. Однак, слідчий суддя в цьому провадженні, не вдаючись в оцінку скасованих постанов раніше, констатує, що оскаржувана у межах даного провадження постанова не була предметом перегляду раніше, та за його переконанням це рішення від 25.07.2025 відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК.

У постанові прокурор вказав, що вивченням доводів викладених у клопотанні, а також кримінального провадження №0000527 не встановлено підстав, які б свідчили про реальні загрози життю та здоров`ю ОСОБА_4 , її сім`ї, а також майну.

Вказані висновки не можливо вважати свавільними. Позаяк, під «забезпеченням безпеки учасників кримінального провадження» слід розуміти передбачений відповідними нормативно-правовими актами процес впровадження комплексу різноманітних процесуальних та не процесуальних, організаційних, правових та інших заходів, спрямованих на підтримання такого стану захищеності життя, здоров`я, житла та майна від протиправних посягань учасника кримінального судочинства, який дає змогу вільно та в повному обсязі реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки з метою здійснення належного судочинства.

Тобто, так чи інакше «загроза» має бути пов`язана (дотична) до обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні №40000527 й виходити, як вказує ВССУ, з належної оцінка всіх обставин справи [кримінального провадження], зокрема, виду суспільно небезпечного діяння, потенційних чи реальних підозрюваних, їх дій після початку досудового розслідування тощо.

Також така «загроза» за критеріям «дійсності», як роз`яснено у п. 18 Постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 02.07.2004 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» (далі - Постанова), має бути пов`язана з наявністю реальної загрози життю, здоров`ю, житлу чи майну мають право на забезпечення безпеки. Підставою для застосування заходів безпеки щодо перелічених осіб є тільки фактичні дані про наявність небезпеки.

У свою чергу, члени сімей та близькі родичі зазначених осіб набувають такого права, якщо шляхом висловлювання погроз або вчинення інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на потерпілого чи його представника (п. 18 Постанови).

За цих умов висновок прокурор відповідає фактичним обставинам. Адже, кримінальне провадження у якому подано дану скаргу розслідується лише за епізодом підпалу ТЗ.

Водночас, погрози про котрі вказується, як у клопотанні про вжиття заходів, так і у скарзі стосуються погроз їй як журналісту, однак за цими фактами досудове розслідування здійснюється Печерським УП ГУ НП в м. Києві в межах кримінальних проваджень №0000743 від 29.11.2024 та №0002478 від 06.12.2024. Тому, саме у межах даних кримінальних проваджень може поставати питання заходів безпеки з підстав погроз з метою здійснення належного судочинства.

Позаяк, підставою для застосування заходів забезпечення безпеки мають бути не лише дані про можливість вчинення заборонених кримінальним законом діянь щодо певних осіб, але й будь-яких інших дій, метою яких є примушування відповідних осіб відмовитися від наміру сприяти кримінальному провадженню, припинити таке сприяння або помста за вже надане сприяння.

Обставини описані у клопотанні про застосування заходів безпеки не можливо поєднати з описаною метою - перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні щодо підпалу ТЗ.

Більш того, термін «реальна загроза» у ст. 20 Закону не включає у себе випадків, коли існує так звана «високо ймовірна» чи «потенційна» загроза. Саме про загрозу подібного рівня вказується у скарзі у розрізі всіх життєвих обставин потерпілої за різні роки її життя. Однак вони (у ракурсі фактичних обставин кримінального провадження щодо підпалу) не відповідають критерію «реальної» загрози, як проте підставно вказав прокурор у постанові про відмову у вжитті заходів безпеки.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Тому, керуючись статтями 303-307, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання щодо вжиття заходів безпеки у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 14 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 12.00 год. 01 вересня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1