Справа № 333/4750/25
Провадження № 1-кс/333/1923/25
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0002228 від 07.04.2025 року, в якій скаржник оскаржує невиконання слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ст. 55 КПК України і просить слідчого суддю зобов`язати слідчого виконати ст. 55 КПК України та вирішити питання щодо залучення йому захисника у кримінальному провадженні як особі зі слабкої категорії ВПО. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у вказаному провадженні йому відповідно до ст. 65 КПК України не надали відповідний статус. Він заявляв, що злочин вчинений відносно нього і підтверджується фактами. Слідчий не надав йому статус потерпілого, хоча йому було завдано шкоду злочином. До скарги скаржник долучив лист старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 вих. № 17-02-5038/25 від 22.04.2025 року, яким заявника повідомлено, що його звернення від 18.04.2025 року, що надійшло під час допиту в якості свідка по матеріалам кримінального провадження № 0002228 від 07.04.2025 року за ч. 1 ст. 366 КК України розглянуто.

09.06.2025 року на адресу суду від керівника першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ОСОБА_6 надійшли копії матеріалів щодо звернення ОСОБА_4 від 18.04.2025 року (надійшло під час допиту його в якості свідка), а також результатів розгляду вказаного звернення. Одночасно повідомлено, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 від 18.04.2025 року прийнято рішення про відсутність підстав для залучення останнього в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0002228 від 07.04.2025 року за ч. 1 ст. 366 КК України (об`єднаного з кримінальними провадженнями № 0002457 і № 0007469) та допиту у якості потерпілого, оскільки в ході досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2025 року заяву ОСОБА_4 про відвід слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у справі № 333/4750/25 (провадження № 1-кс/333/1923/25) залишено без задоволення.

У судовому засіданні від 13.06.2025 року особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_4 заявив повторно відвід слідчій судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у зв`язку із недовірою до неї, при цьому поводив себе нетактовно по відношенню до учасників судового процесу, порушував порядок в залі судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 329 КПК України сторони та учасники кримінального провадження, інші особи, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, а також у разі їх участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зобов`язані додержуватися порядку в судовому засіданні і беззаперечно підкорятися відповідним розпорядженням головуючого в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 330 КПК України у разі порушення порядку у залі судового засідання і невиконання розпорядження головуючого особами, присутніми у судовому засіданні, головуючий робить їм попередження про відповідальність за неповагу до суду. При повторному порушенні порядку у залі судового засідання їх за ухвалою суду може бути видалено із зали судового засідання та притягнуто до відповідальності, встановленої законом.

Після неодноразових попереджень головуючої про наслідки порушення порядку в залі судового засідання особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 330 КПК України, останнього було видалено із залу судового засідання на весь час судового розгляду скарги.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки клопотання ОСОБА_4 розглянуто слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі. На даний час в ході досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого. Також слідчим прийнято рішення про відсутність підстав для призначення ОСОБА_4 адвоката (захисника) у даному кримінальному провадженні. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику. Крім того, для з`ясування всіх відомих обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим проведено допит ОСОБА_4 в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в якості свідка. Покази, надані ОСОБА_4 будуть враховані під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Заслухавши пояснення представника ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, дослідивши скаргу та додані до неї документи, надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із клопотанням від 18.04.2025 року (надійшло під час допиту його в якості свідка) щодо внесення змін у його процесуальний статус у кримінальному провадженні № 0002228 від 07.04.2025 року (об`єднаного з кримінальними провадженнями № 0002457 і № 0007469) і залучення йому адвоката (захисника) при розслідуванні вказаного кримінального провадження.

Листом старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_5 вих. № 17-02-5038/25 від 22.04.2025 року, ОСОБА_4 повідомлено, що його звернення від 18.04.2025 року, що надійшло під час допиту в якості свідка по матеріалам кримінального провадження № 0002228 від 07.04.2025 року за ч. 1 ст. 366 КК України розглянуто, а також зазначено, що в ході досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та допиті його в якості потерпілого. Крім того, роз`яснено, що відповідно до вимог ст. ст. 45, 49 КПК України слідчий не зобов`язаний залучати йому адвоката (захисника) при розслідуванні вказаного кримінального провадження.

Постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_7 від 17.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 в частині визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0002457 від 06.12.2024 року.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_4 в частині надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0002457 від 06.12.2024 року, в постанові від 17.03.2025 року визначив мотиви, за яких ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий. Також слідчий вказав, що на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, внаслідок можливих неправомірних дій працівників правоохоронного органу та можливого притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та допиту в якості потерпілого.

Постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_7 від 17.03.2025 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_4 в частині визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0007469 від 02.12.2024 року.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_4 в частині визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0007469 від 02.12.2024 року, в постанові від 17.03.2025 року визначив мотиви, за яких ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий. Також слідчий вказав, що на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, внаслідок можливих неправомірних дій працівників правоохоронного органу, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та допиту в якості потерпілого.

Положення ст. 55 КПК України визначають поняття потерпілого в кримінальному провадженні, визначають його ознаки, причинно-наслідковий зв`язок виникнення прав та обов`язків в особи на присвоєння такого статусу та обставини за яких в особи виникає таке право.

Отже, поняття потерпілого визначено в КПК України чітко - потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Конституцією України передбачено обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права та свободи кожної людини. У зв`язку з цим важливого значення набуває точне й однакове застосування судами норм кримінально-процесуального законодавства, якими визначено права потерпілих від злочинів.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим в разі неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення, у разі відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що слідчим було дотримано.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволені клопотання ОСОБА_4 про залучення його в якості потерпілого, в зазначених вище постановах визначив мотиви, за яких ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий у вказаних кримінальних провадженнях.

Доводи ОСОБА_4 про наявність у нього процесуального статусу потерпілого, без документального підтвердження, не свідчить про надання останньому такого статусу в розумінні ст. 55 КПК України.

Крім того, аналіз змісту ч. 5 ст. 55 КПК України свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

Також, розглянувши клопотання ОСОБА_4 , слідчий дійшов висновку про відсутність підстав для призначення останньому адвоката (захисника) у кримінальному провадженні № 0002228 від 07.04.2025 року відповідно до вимог ст. ст. 45, 49 КПК України. Підстави прийняття вказаного рішення були змістовно викладені у письмовій відповіді заявнику.

Отже, слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі було розглянуто клопотання ОСОБА_4 про призначення йому адвоката (захисника) та надано змістовну відповідь.

Відповідно до вимог ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, чинний КПК України не надає права слідчому судді перебирати на себе повноваження слідчого приймати замість останніх осіб будь-які процесуальні рішення, віднесені виключно до компетенції уповноважених осіб органу досудового розслідування.

Жодною нормою КПК України не передбачено право слідчого судді втручатись в діяльність слідчого, зокрема, зобов`язати його вчинити конкретні слідчі дії.

Отже, слідчий суддя, виходячи із вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих дій, зважаючи на специфіку слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю. Тому, слідчий суддя не повноважний зобов`язати слідчого вчиняти конкретні слідчі дії.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким було б зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію, вказувало б на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022 року.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1