Єдиний унікальний № 946/1180/25
Провадження № 1-кп/946/325/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

30 квітня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

провівши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001639 від 11.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15.06.2023 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України) до штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн;

28.02.2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125 КК України штрафу в розмірі 850 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

10.12.2024 о 18 год. 22 хв., в касовій зоні магазину «Продукти 1046» ТОВ «АТБ-Маркет», який розташований по вулиці Торговій, 55, в м. Ізмаїлі Одеської області, між ОСОБА_4 та охоронцем вказаного магазину ОСОБА_5 виникла раптова сварка на ґрунті зробленого охоронцем зауваження ОСОБА_4 щодо поведінки останнього, який намагався пройти без черги через касу магазину. Під час даної сварки ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, умисно наніс один удар ОСОБА_5 кулаком в область обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на спину та вдарився головою об кахельне покриття підлоги магазину. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття в лобових частках та скроневій частці зліва, САК (крововиливу під м`яку мозкову оболонку), перелому скуло-орбітального комплексу справа, перелому лобової та правої тім`яної кісток, забою м`яких тканин лобової та виличної ділянки справа, забитої рани в правій навколоорбітальній ділянці, параорбітальної гематоми справа, які складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс черепно-мозкової травми, які викликали небезпечні для життя явища, та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

II. Стаття (частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

«Стаття 121. Умисне тяжке тілесне ушкодження

1. Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя,

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років».

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, підтвердивши викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, та згідно зі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Також в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю цивільний позов, заявлений представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 про стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_5 3570 грн матеріальної шкоди, 200000 грн моральної шкоди, та 21000 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зараз він не працює, оскільки перебуває під домашнім арештом, однак в майбутньому має намір працевлаштуватися, аби мати змогу виплатити потерпілому шкоду та витрати, заявлені в цивільному позові.

Враховуючи, що всі учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), за згодою учасників кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

IV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

V. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, керуючись ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з медичними довідками ОСОБА_4 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_4 не належить до осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_4 вбачається, що ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як високі. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини, причини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дані досудової доповіді, суд, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд переконаний у тому, що визначена міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і таке покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також, враховуючи дані досудової доповіді, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Суд також враховує те, що кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 вчинив до постановлення відносно нього вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2025, який набрав законної сили 01.04.2025, і яким він був засуджений за ч. 4 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

В силу положень ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.08.2021 по справі № 185/10985/19, відповідно до якої положення ч. 3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3570 грн матеріальної шкоди, 200000 грн моральної шкоди, та 21000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав цивільний позов повністю, суд вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2024 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 22.02.2025, строк якого ухвалою слідчого судді від 20.02.2025 був продовжений до 20.04.2025, а ухвалою судді від 16.04.2025 строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту був продовжений до 14.06.2025.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід слід залишити без змін.

В силу ч. 7 ст. 72 КК України, цілодобовий домашній арешт з 25.12.2024 по день набрання вироком законної сили слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 373-375, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити остаточне покарання за цим вироком та за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2025 шляхом повного складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу в розмірі 850 грн, та відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вказані покарання у виді позбавлення волі та штрафу виконувати самостійно.

3. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

4. На підставі ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

?періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

?повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

5. До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги.

6. Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

7. Згідно з ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 30.04.2025.

8. Згідно зі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк цілодобового домашнього арешту з 25.12.2024 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

9. З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2024 (ЄУН 946/10014/24) арешт. Речові докази:

- оптичний диск DVD-R, розміром 4,7 GB, з відеозаписами камер відео спостереження магазину «Продукти-1046» ТОВ АТБ-Маркет, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Торгова, 55, за 10.12.2024 в період часу з 17:49 год. по 18:57 год., залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

- мобільний телефон «Redmi» сірого кольору в чохлі синього кольору, вважати повернутим ОСОБА_4 , поновивши право його розпорядження.

10. Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

11. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3570 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят гривень) в якості відшкодування матеріальної шкоди, 21000 грн (двадцять одна тисяча гривень) в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та 200000 грн (двісті тисяч гривень) в якості відшкодування моральної шкоди, а всього 224570 грн (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень).

12. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

13. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

14. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

15. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1