МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4868/25

Провадження № 1-в/210/578/25

17 липня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг подання начальника Державної установи «Криворізька випарна колонія (№80)» ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

07 липня 2025 року начальник Державної установи «Криворізька випарна колонія (№80)» ОСОБА_4 звернувся до суду поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить привести покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_6 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні проти подання не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено під час судового розгляду, вироком Краматорського районного суду Донецької області від 19.04.2021 року справа №234/143/21 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання:за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі; На підставі статті 70 ч.1 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що в 12.12.2020 року спричини потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 592,17 грн., 19.12.2020 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1164,66 грн. та 09.01.2021 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 668,66 грн., його дії кваліфіковано за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України крадіжка.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року справа №202/16695/23 ОСОБА_5 визнано винним визнати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Згідно ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання з урахуванням п.п.б) п.1 ч.1 ст.72 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що в 30.05.2021 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1475,67 грн. та 27.11.2021 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3045,00 грн., його дії кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України крадіжка.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 року №205/7741/23, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинувши призначеним покаранням покарання у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі, призначеним за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року та остаточно призначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 року №205/7741/23.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та ст. 190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2020 та 2021 роках на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння заволодіння чужим майном вважалася дрібним, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, 210 грн. 20 коп. у 2020 році та 227 грн. 00 коп. в 2021 році. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 210 грн. 20 коп. у 2020 році та 227 грн. 00 коп. в 2021 році, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, викрадення чужого майна вартістю до 2102,00 грн. у 2020 році та 2270 грн. у 2021 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне заволодіння чужим майном шляхом обману чи викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2102,00 грн. у 2020 році та 2270 грн. у 2021 році - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Краматорського районного суду Донецької області від 19.04.2021 року справа №234/143/21, 12.12.2020 року ОСОБА_5 спричини потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 592,17 грн., 19.12.2020 року в розмірі 1164,66 грн. та 09.01.2021 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 668,66 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Натомість, відповідно до вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року справа №202/16695/23, 30.05.2021 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1475,67 грн. що також не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Тоді як, відповідно до вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року справа №202/16695/23, 27.11.2021 року ОСОБА_5 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3045,00 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тому відсутні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_5 .

Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 року №205/7741/23 ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, проте ст. 186 КК України не підпадає під декриміналізації відповідно до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника Державної установи «Криворізька випарна колонія (№80)» ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Краматорського районного суду Донецької області від 19.04.2021 року справа №234/143/21, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року справа №202/16695/23 привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання призначеного йому за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.05.2024 року справа №202/16695/23, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 185 КК України за епізодом від 27.11.2021 року до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки.

Вважати засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до покарання призначеного йому за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2025 року №205/7741/23, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинувши призначеним покаранням покарання у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі, призначеним за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2024 року та остаточно призначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1