Справа № 0603/5479/12
Провадження № 1/0274/6/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

підсудних - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Бердичеві кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві Житомирської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, одружений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , учасник бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008),

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бердичеві Житомирської області, є громадянином України, здобув вищу освіту, одружений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , учасник бойових дій, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008),

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним висновком від 07.08.2012 та постанов про зміну обвинувачення від 09.05.2025, підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що 26 березня 2012 року начальник лінійного відділення на станції Бердичів лінійного відділу на станції Козятин УМВС України на Південно-західній залізниці (далі - ЛВ на ст. Бердичів) ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що матеріали дослідчої перевірки щодо ОСОБА_12 22 березня 2012 року передані до слідчого відділу ЛВ на ст. Козятин та зазначеним відділом щодо останнього порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 309 КК України, діючи з корисливих мотивів, вирішив заволодіти майном ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вступив у попередню змову із заступником начальника ЛВ на станції Бердичів ОСОБА_11 .

У цей же день, близько 09 години, діючи згідно з узгодженим планом, спрямованим на заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , зустрівшись в приміщенні ЛВ на станції Бердичів з ОСОБА_8 , зловживаючи довірою останнього, повідомив йому про можливість позитивного вирішення питання щодо звільнення його сина ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за що він повинен передати кошти в сумі 1500 доларів США.

ОСОБА_8 , бувши переконаним у тому, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були працівниками правоохоронного органу та обіймали керівні посади, мають достатні знання для вирішення питання щодо звільнення його сина від кримінальної відповідальності, і тому, довіряючи їм, погодився на вказану пропозицію.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 шляхом зловживання довірою, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , в присутності останнього, попросив свого товариша ОСОБА_13 , який не був обізнаний у їхніх злочинних намірах, отримати для них від ОСОБА_8 грошові кошти.

27 березня 2012 року близько 12 год. 30 хв. в приміщенні стоматологічного кабінету, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 передав, а ОСОБА_13 на прохання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не бувши обізнаним в злочинних намірах останніх, отримав 1500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27 березня 2012 року становило 11979 грн., за сприяння у вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Після цього ОСОБА_13 був затриманий співробітниками УСБУ України в Житомирській області та в останнього виявлені та вилучені гроші в сумі 1500 доларів США, які останній повинен був передати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У такий спосіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, усвідомлюючи відсутність у них законних повноважень для звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності, увійшли в довіру до ОСОБА_8 та мали намір заволодіти його майном, а саме: коштами в сумі 1500 доларів США, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки при передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_13 , який мав в подальшому передати їх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 був затриманий співробітниками УСБУ України в Житомирській області.

Правова кваліфікація дій підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачем здійснена за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008) як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (закінчений замах на шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Підсудний ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав показання про те, що увечері 19.03.2012, коли він перебував дома, йому зателефонували з роботи та повідомили про затримання невідомого хлопця, який згодом назвався ОСОБА_14 , та в якого при огляді було виявлено подрібнену рослинну масу зеленого кольору, зовні схожу на наркотичний засіб - коноплю. Про подію черговим було повідомлено начальника ЛВ ОСОБА_10 , який дав вказівку затримати особу згідно зі ст. 263 КУпАП. ОСОБА_11 прибув до відділення та поспілкувався із затриманим.

Наступного дня в його кабінеті, де також був ОСОБА_10 , батькові затриманого - потерпілому ОСОБА_8 , який був із дочкою, підсудні пояснили, що його сина затримано за зберігання невідомої рослинної речовини до вияснення всіх обставин. Відразу після цього ОСОБА_8 розпочав просити зупинити справу. На що вони категорично відмовились, повідомивши про те, що після проведення експертизи буде вирішуватись питання щодо порушення кримінальної справи. Після обіду до нього в кабінет, де також був ОСОБА_10 , повторно прийшов ОСОБА_8 та знову почав просити за сина, а також повідомив, що вони з ОСОБА_10 земляки, в них є багато спільних знайомих і він мусить допомогти. Однак, підсудні знову відмовили.

21.03.2012 ОСОБА_12 було звільнено з КТЗ, оскільки подальше його утримання було недоцільним. Після звільнення ОСОБА_12 , вони пояснили його батькові, який знову з`явився до них в кабінет, що потрібно дочекатись результатів дослідження, які, як з`ясувалося згодом, надійшли 22.03.2012 та надалі разом з матеріалами дослідчої перевірки були направлені в СВ Козятинського ЛВ для вирішення питання про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 309 КК України.

Після порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_12 , його батько 26.03.2012 зранку знову прийшов до них з ОСОБА_10 в кабінет та просив допомогти синові. Вони роз`яснили, що відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, якщо його син пройде лікування в наркодиспансері та отримає про це довідку, суд може в подальшому звільнити його від кримінальної відповідальності. На прохання потерпілого посприяти у цьому, вони відповіли, що особисто цим не займаються, але могли познайомити зі свідком ОСОБА_15 . Після телефонної розмови з останнім, ОСОБА_11 повідомив потерпілому, що лікування буде коштувати 1500-2000, тобто доларів, а знайомство з ОСОБА_15 та відправлення сина потерпілого на лікування може відбутися завтра, на що той погодився, лише попросив перенести зустріч на 28.03.2012. Але врешті погодився на зустріч о 9.00 год 26.03.2012, оскільки його не влаштовала відсутність підсудних при зустрічі з ОСОБА_15

27.03.2012, після розмови по телефону о 09:22 год із ОСОБА_15 , в якій останній підтвердив готовність зустрітися, ОСОБА_11 зайшов до свого службового кабінету, де перебували ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , та в руках останнього помітив гроші, хоча з приводу грошей він мав вирішувати із ОСОБА_15 . При цьому, потерпілий мав 1500 гривень, а не доларів, оскільки вчора не зрозумів які саме кошти потрібні. Після цього ОСОБА_11 о 9.27 год зателефонував ОСОБА_15 про перенесення зустрічі. Однак, ОСОБА_10 повідомив, що потерпілий передумав та просить перенести зустріч ОСОБА_15 на 2 години, щоб привезти потрібні кошти. В телефонному режимі ОСОБА_15 підтвердив ОСОБА_11 можливість зачекати, але повідомив, що в лікарні потрібно бути не пізніше 13.00 год. Після чого він з ОСОБА_10 поїхали до спільного знайомого свідка ОСОБА_13 для узгодження поїздки до Києва наступного дня на колегію. Разом із ОСОБА_13 вони утрьох поїхали до свого спільного знайомого.

Оскільки спливав відведений час для поїздки до лікарні, а в нього розрядився телефон, о 11:32 год він телефонував до потерпілого із телефону ОСОБА_13 , який згодом також розрядився. Повертаючись автомобілем разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 до стоматкабінету останнього, підсудний зміг включити свій телефон о 12.15-12:16 год та домовився з ОСОБА_8 , що того до стоматкабінету ОСОБА_13 підвезе працівник міліції свідок ОСОБА_16 . В 12.18 год підсудний подзвонив ОСОБА_15 , але той сказав, що їхати в Житомир вже пізно і все потрібно переносити на четвер. Цю інформацію він передав ОСОБА_10 .

По приїзду до стоматкабінету він побачив ОСОБА_8 , якому повідомив про перенесення зустрічі. На це потерпілий запропонував взяти в нього гроші відразу, щоб передати їх ОСОБА_15 в четвер. Тоді підсудний запропонував ОСОБА_8 залишити гроші в кабінеті у ОСОБА_13 , які в четвер забере ОСОБА_15 . Потерпілий погодився, а вони з ОСОБА_10 сіли в автомобіль та поїхали. А через півгодини їх по телефону попросили під`їхати до ЛВ, де їх чекали працівники СБУ. О 13.21 год йому подзвонив ОСОБА_15 , якому він повідомив, що зустріч не відбудеться взагалі. На думку підсудного, працівниками СБУ була влаштована провокація за допомогою ОСОБА_8 .

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, які підсудний дав на суді та під час досудового слідства, судом оголошено показання ОСОБА_11 , дані ним як під час досудового слідства, так і в ході судового слідства при розгляді попередніми складами суду (т. 1 а.с. 211-220, 226-229, 231-236, 248-249; т. 8, а.с. 222-231; т. 11, а.с. 120-123).

Так, з показань ОСОБА_11 , наданих ним під час досудового слідства, вбачається, що посаду заступника начальника ЛВ на ст. Бердичів він обіймав з липня 2011 року, в його обов`язки входило здійснення контролю за оперативною роботою, яка проводиться на ст. Бердичів, це напрямки залізничного транспорту в радіусі 82 км. Посаду начальника відділення обіймав ОСОБА_10

19.03.2012, в понеділок, працівниками ЛВ на ст. Бердичів було затримано ОСОБА_12 з подрібненою речовиною, схожою на коноплю. В цей момент він перебував вдома. Відповідно до ст. 263 КУпАП Ошаровського було затримано для з`ясування особи та проведення досліджень виявленої речовини. У зв`язку з тим, що в приміщенні відділення не було можливості тримати затриманих осіб, останнього було доставлено до кімнати тимчасового затримання при черговій частині Бердичівського МРВ УМВС в Житомирській області. 20.03.12 о 10 год. 30 хв. до його кабінету зайшов ОСОБА_8 . В цей момент у кабінеті перебував ОСОБА_10 , оскільки на той момент у нього в кабінеті йшов ремонт, і робоче місце тимчасово знаходилось в кабінеті ОСОБА_11 ОСОБА_8 повідомив, що він є батьком затриманого ОСОБА_12 і хотів дізнатись, за яких обставин було затримано його сина та де він зараз перебуває. Разом з ОСОБА_8 була дівчина, зі слів останнього, то була його дочка. ОСОБА_8 було роз`яснено, що його сина було затримано з речовиною, схожою на коноплю, на даний момент він утримується в Бердичівському МРВ, за результатами дослідження буде встановлено, чи порушать відносно нього кримінальну справу, чи ні. ОСОБА_8 просив йому допомогти звільнити його сина, на що він та ОСОБА_10 пояснили, що на даний момент ще нічого не відомо, лише після того, як буде проведено дослідження виявленої у його сина речовини, ОСОБА_12 буде звільнено.

21.03.2012 близько 12 год. ОСОБА_12 було звільнено з КТЗ о/у ОСОБА_16 , оскільки було з`ясовано особу затриманого та обставини отримання ним речовини, схожої на коноплю. На момент звільнення результати дослідження ще не були відомі. В цей же час до відділення приїхав ОСОБА_8 , який і забрав свого сина. Після чого ОСОБА_8 зайшов до його кабінету та в присутності ОСОБА_10 , він ( ОСОБА_11 ) з ОСОБА_8 обмінялись номерами мобільних телефонів, оскільки останній хотів дізнатись про результати перевірки, що проводилась щодо його сина. Вони домовились, що в кінці тижня він зателефонує йому ( ОСОБА_11 ), щоб дізнатись, чи порушено кримінальну справу щодо його сина. Під час розмови ОСОБА_8 пропонував йому та ОСОБА_10 за гроші вирішити питання щодо позитивного закінчення дослідчої перевірки та не притягнення свого сина до кримінальної відповідальності. Від даної пропозиції вони відмовились.

23.03.2012 щодо ОСОБА_12 було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 309 КК України Козятинським СВ ЛВ УМВС на ПЗЗ. Впродовж дня йому зателефонував ОСОБА_8 , якому він пояснив, що стосовно його сина порушена кримінальна справа. Останній поцікавився з приводу зустрічі для того, щоб взнати порядок проведення досудового слідства, він погодився та запропонував ОСОБА_8 під`їхати після вихідних.

26.03.2012 близько 09 год до нього в кабінет прийшов ОСОБА_8 , який під час розмови нервував, однак на той момент він цьому не надав значення. Під час бесіди був присутнім ОСОБА_10 ОСОБА_8 знову почав розмову з того, щоб якимось чином допомогти сину уникнути кримінальної відповідальності та знову завів розмову про гроші. Конкретну суму він не називав і гроші не демонстрував. Він та ОСОБА_10 повідомили, що ні за які гроші вони не будуть йому допомагати, оскільки кримінальну справу вже було порушено. Однак вихід з даної ситуації є, вони роз`яснили, що відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України ОСОБА_12 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо пройде лікування від наркотичної залежності, і довідка з лікувального закладу буде підставою для його звільнення. ОСОБА_8 почав цікавитись, яким чином це можна організувати. Вони повідомили, що у них є спільний знайомий, який за визначену винагороду може домовитись з приводу лікування його сина. Попередньо за вихідні він телефонував своєму знайомому ОСОБА_15 , який мешкає в м. Бердичеві, і пояснив, що зможе допомогти влаштувати ОСОБА_12 до лікувального закладу. Більш конкретно із останнім він не домовлявся, оскільки невідомо, чи погодиться ОСОБА_8 . Однак, він дізнався, що за послуги ОСОБА_15 необхідно передати 1500 доларів США, яким чином той повинен був розпорядитись грошима, йому не відомо та його це не цікавило. Тому під час зустрічі з ОСОБА_8 він передав пропозицію ОСОБА_15 та назвав суму 1500 доларів США, і якщо він згоден, то ОСОБА_12 необхідно прибути до відділення наступного дня для того, щоб він міг зустрітись із ОСОБА_15 та розпочати курс лікування. З цією пропозицією ОСОБА_8 погодився і вони домовились зустрітись 27.03.2012 у ранішній час.

27.03.2012 близько 09 год ОСОБА_8 разом із сином ОСОБА_17 прибули до відділення. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 пішли до нього в кабінет, він в свою чергу залишився по справам на вулиці. Через декілька хвилин він повернувся до свого робочого кабінету, яка розмова між ними відбувалась, він не чув, однак ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_8 приніс 1500 грн. Скоріше за все коли він ( ОСОБА_11 ) казав ОСОБА_8 , яку саме суму грошей необхідно передати за лікування, вони один одного не зрозуміли, оскільки під час попередньої розмови він мав на увазі 1500 доларів США. Після чого вони знову з ОСОБА_10 наголосили, що за лікування необхідно передати саме 1500 доларів США, і якщо ОСОБА_8 погоджується, то вони будуть домовлятись далі. Під час розмови з ОСОБА_8 він зателефонував ОСОБА_15 та запитав про можливість зустрітись з ними. ОСОБА_15 повідомив, що після обіду зможе зустрітись та обговорити питання щодо проведення лікування. В свою чергу, ОСОБА_8 повідомив, що йому необхідно близько двох годин, щоб підвезти потрібну суму грошей, після чого вийшов з кабінету.

Далі він з ОСОБА_10 вирішили пообідати зі спільними знайомими, а саме: лікарем-стоматологом ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , обідали вони в приміщенні гаражу останнього. Близько 12 год він з телефону ОСОБА_13 , оскільки у нього розрядилась батарея, зателефонував ОСОБА_8 , та запитав, чи має він намір класти свого сина до лікарні. Останній повідомив, що все залишається в силі і він перетелефонує, коли буде біля відділення. Після обіду він разом з ОСОБА_10 на автомобілі останнього підвезли ОСОБА_13 до додому. Біля будинку ОСОБА_13 вони пробули декілька хвилин, після чого підвезли останнього до стоматологічного кабінету, який розташований по вул. Свердлова в м. Бердичеві. По дорозі вони запитали у ОСОБА_13 дозволу на проведення зустрічі в його кабінеті. Оскільки саме в кабінеті вони вирішили зустрітись з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 для того, щоб останні домовились з приводу курсу лікування. Також під час обіду ОСОБА_8 зателефонував на телефон ОСОБА_13 та повідомив, що чекає біля відділення, останній повідомив, що перебуває поруч із ОСОБА_16 . Тому він ( ОСОБА_11 ) попросив ОСОБА_16 підвести ОСОБА_8 до стоматологічного кабінету. Близько 13 год він, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 приїхали до стоматологічного кабінету, де на них вже чекали ОСОБА_16 та ОСОБА_8 . Коли вони вийшли з машини, розпочався дощ, тому він запропонував ОСОБА_8 зайти та почекати на них. У зв`язку з тим, що ОСОБА_15 ще не було, він запропонував ОСОБА_10 на декілька хвилин від`їхати по справам. Він мав намір зустрітись із своїм інформатором, який його чекав в центрі міста біля приміщення універмагу, про вказану зустріч він пригадав тільки біля стоматкабінету. Він вважав, що за цей час має під`їхати ОСОБА_15 . Після того як вони від`їхали, через 5 хв ОСОБА_10 зателефонував черговий та повідомив, що біля відділення на них чекають працівники СБУ. Після чого вони під`їхали до відділення і працівники СБУ супроводили його с ОСОБА_10 до прокуратури Житомирської області. Ні він, ні ОСОБА_10 від ОСОБА_8 не вимагали будь-яких коштів за сприяння у вирішенні питання щодо уникнення кримінальної відповідальності його сином. ОСОБА_8 особисто пропонував гроші за вирішення цього питання. Єдине, чим вони могли допомогти, то це домовитись, щоб на момент досудового слідства ОСОБА_12 міг вилікуватись від наркозалежності. Тому вони і запропонували останнього звести з особою, яка зможе владнати проблему щодо поміщення до лікувального закладу, ця послуга ОСОБА_15 і коштувала 1500 доларів США, останній може підтвердити цей факт, оскільки номер його телефону залишився у телефоні під записом «Nord». В приміщенні стоматологічного кабінету ОСОБА_13 вони мали намір лише зустрітись з ОСОБА_8 та ОСОБА_15 . Чому ОСОБА_8 передав гроші ОСОБА_13 , йому не відомо, оскільки будь-якої домовленості з ОСОБА_8 про те, кому він має передати гроші, у них не було. Можливо ОСОБА_10 про щось спілкувався з ОСОБА_8 , але йому це не відомо.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що в березні місяці 2012 року патрульні відділу (ЛВ на ст. Бердичів), який він очолював, затримали ОСОБА_12 з речовиною, схожою на наркотичну. У вечері до нього телефонували родичі, щоб якимось чином допомогти затриманому, на що він пояснив, що все буде відбуватися згідно із законом. Наступного дня вранці до нього з`явився батько затриманого - ОСОБА_8 , якому він повідомив про необхідні характеризуючі документи на сина, та що необхідно дочекатися результатів експертизи. Після отримання результатів експертизи, яка підтвердила, що у затриманого була вилучена наркотична речовина, до нього в кабінет знову з`явився батько затриманого, якому було роз`яснено, що буде порушена кримінальна справа. ОСОБА_8 просив допомогти його синові. Потерпілому були роз`ясненні положення ч. 4 ст. 309 КК України (про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії), а також про місцезнаходження лікувального закладу. Однак, потерпілий наполегливо просив сприяння у влаштуванні сина в лікувальний заклад. Тоді, підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розповіли потерпілому, на його прохання, про свідка ОСОБА_15 , якого вони знали по роботі у відділі по незаконному обігу наркотиків, та який сам періодично проходив лікування від наркоманії та мав якісь зв`язки в лікувальному закладі. Після того, як в телефонному режимі ОСОБА_15 погодився допомогти, підсудні мали познайомити між собою ОСОБА_15 та потерпілого. При цьому ОСОБА_15 повідомив, що вартість лікування буде становити 1500 доларів. ОСОБА_11 домовлявся із ОСОБА_15 , що останній має забрати ОСОБА_12 і завезти на лікування.

Через декілька днів, коли ОСОБА_12 мали відвезти на лікування, до ОСОБА_10 знову прийшов потерпілий, який через власне непорозуміння взяв гривні (1500), а не долари. Потерпілий погодився привезти визначену суму у доларах у цей же день, але йому пояснили, що через таку накладку в часові терміни - до обіду, як сказав ОСОБА_15 , вони вже не вписуються, а на наступний день ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мали їхати в Київ на нараду. При цьому, на думку підсудного, потерпілий виконував «задачу кураторів», оскільки наполягав на передачі підсудним 1500 грн. Хоча, вони не могли приймати ніякої подальшої участі в цьому (влаштуванні ОСОБА_12 на лікування), але потерпілий наполягав на передачі коштів підсудним, оскільки він не довіряв нікому іншому.

Підсудні у той день мали займатись підготовкою до поїздки на Київ, а потерпілому порадили, якщо він цього хоче, необхідну суму привезти та залишити кошти у спільного знайомого підсудних - свідка ОСОБА_13 , до якого згодом мав би приїхати ОСОБА_15 та відвезти сина потерпілого на лікування.

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, які підсудний дав на суді та під час досудового слідства, судом оголошено показання ОСОБА_10 , дані ним як під час досудового слідства, так і в ході судового слідства при розгляді попередніми складами суду, згідно з яких вбачається, що на час подій він працював на посаді начальника ЛВ на ст. Бердичів, на якій працював з травня 2011 року та здійснював загальне керівництво відділенням, організовував його роботу. 19.03.2012 у вечірній час, коли він вже був вдома, зателефонував черговий по відділенню та повідомив, що працівниками відділення затримано ОСОБА_12 , у якого в ході огляду виявлено згорток із сухою подрібненою рослинною масою, схожою на коноплю. Також черговий повідомив, що у затриманого відсутні документи, які посвідчують особу, у зв`язку з чим підсудний дав вказівку затримати його на підставі ст. 263 КУпАП. На наступний день вранці, йому зателефонував родич ОСОБА_19 , який проживає в смт Вакуленчук Чуднівського району, та почав розпитувати, за що затримали ОСОБА_12 і що можна для нього зробити. Також ОСОБА_19 повідомив, що батько ОСОБА_12 готовий «віддячити» за звільнення його сина. На це він повідомив ОСОБА_19 , що будь-яких розмов з цього приводу не може бути. Пізніше прийшов висновок експертизи, згідно з якою виявлена у ОСОБА_12 речовина була наркотичним засобом.

20.03.2012 в лінійне відділення приходили сестра та батько ОСОБА_12 , які також просили допомогти останньому уникнути відповідальності за зберігання наркотичного засобу, а коли він відмовив, почали просити принаймні відпустити сина з КТЗ Бердичівського МРВ УМВС України в Житомирській області, де той перебував під час затримання. При цьому, ОСОБА_8 постійно пропонував гроші за звільнення його сина з КТЗ та за сприяння у вирішенні питання щодо уникнення його сином кримінальної відповідальності за зберігання наркотиків, однак він на його прохання не звертав уваги, пояснюючи, що нічим допомогти його сину не може.

Єдине, що він разом з ОСОБА_11 порадили ОСОБА_8 , роз`яснивши положення ч. 4 ст. 309 КК України, яка передбачає умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з проходженням добровільного лікування від наркоманії, що у разі проходження його сином такого лікування, його буде звільнено від кримінальної відповідальності. На запитання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 повідомив йому заклад, де проводиться таке лікування, дав адресу, роз`яснив, як туди їхати. На це ОСОБА_8 попросив його допомогти у проходженні сином лікування від наркозалежності, однак він йому відмовив, сказавши, щоб той займався цим самостійно. В подальшому, оскільки ОСОБА_8 наполягав на допомозі його сину, оскільки не знає куди йти та як вирішувати, ОСОБА_10 згадав про колишнього наркозалежного - ОСОБА_15 , якого знав по роботі та який періодично лікувався від наркозалежності. Після чого попросив ОСОБА_11 , у якого був телефон ОСОБА_15 , зателефонувати йому та запитати про вартість лікування. За результатами вказаної розмови, стало відомо, що вартість лікування від наркоманії становить близько 1500 доларів США.

В подальшому, 26.03.2012, ОСОБА_11 при зустрічі з ОСОБА_8 повідомив останньому про орієнтовну вартість лікування від наркозалежності, тобто 1500 доларів, після чого сказав тому, щоб він брав гроші і на наступний день разом з сином приїздив до лінійного відділення, звідки їх забере ОСОБА_15 та завезе в обласний наркологічний диспансер, що під Житомиром.

27.03.2012, коли вони разом з ОСОБА_11 перебували в дворі лінійного відділку, він побачив ОСОБА_8 й той запитав з приводу лікування сина, на що ОСОБА_10 запросив його до свого кабінету. В кабінеті ОСОБА_8 одразу витягнув гроші та запропонував їх йому. На це він повідомив, що по-перше, вартість лікування становить не 1500 грн., а 1500 доларів США, при цьому він вжив словосполучення «взрослих грошей», а по-друге, гроші нікому передавати не потрібно було, їх ОСОБА_12 повинен був взяти з собою, щоб оплатити лікування, за яке повинен був домовитись ОСОБА_15 . Також він повідомив ОСОБА_8 , що в такому випадку зустріч потрібно переносити, однак останній наполіг, що може швидко поїхати додому та привезти кошти. На це він ОСОБА_8 нічого не відповів, після чого вони попрощались.

В подальшому він разом з ОСОБА_11 поїхали на АДРЕСА_4 , де у їхнього спільного знайомого ОСОБА_13 розташований стоматологічний кабінет, в якому він і працює, та з яким вони повинні були домовитись про спільну поїздку в м. Київ. Приїхавши за вищевказаною адресою, вони забрали ОСОБА_13 , після чого поїхали в гараж до їхнього спільного знайомого ОСОБА_18 , де повинні були спільно пообідати. Близько 13 години, пообідавши, вони на автомобілі ОСОБА_10 «Пежо Партнер» поїхали на роботу до ОСОБА_13 . По дорозі ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_8 , який хотів зустрітись. На це ОСОБА_11 запропонував останньому під`їхати до стоматкабінету, який розташований за адресою: м. Бердичів, вул. Свердлова, 44. Прибувши до стоматкабінету, він побачив ОСОБА_8 , якого привіз свідок ОСОБА_16 . Він вийшов з автомобіля та попросив ОСОБА_16 після зустрічі відвести ОСОБА_8 назад до лінійного відділення. В цей момент ОСОБА_8 пішов в середину в стоматкабінет, а згодом вийшов і почав запитувати у нього, чи у сина потерпілого буде все нормально, на що він повідомив йому, що якщо він принесе довідку, то все буде добре, після чого ОСОБА_8 знову зайшов в стоматкабінет. В подальшому він з ОСОБА_11 поїхав готуватись до поїздки в м. Київ. Через хвилин 20 до нього зателефонували з роботи та повідомили, що його шукають працівники СБУ. Після чого він під`їхав до роботи, звідки разом з працівниками СБУ поїхав в м. Житомир. ОСОБА_12 було звільнено з КТЗ 21.03.2012, коли на затриманого були зібрані характеризуючі дані, в тому числі підтверджено його особу. Будь-яких коштів від ОСОБА_8 він не вимагав, взагалі за винагороду він нічого йому не говорив. Будь-яких грошей, у тому числі 1500 доларів США, за сприяння у звільненні сина від кримінальної відповідальності за зберігання наркотиків він у ОСОБА_8 не вимагав. Кошти ОСОБА_8 нікому передавати не повинен був, ними він мав оплатити лікування від наркоманії свого сина ОСОБА_12 , а посприяти в цьому повинен був ОСОБА_15 . Вони діяли безкорисно, тобто в нього з ОСОБА_11 був намір лише по-людськи допомогти ОСОБА_8 та його сину, жодного зиску з цього вони отримати не повинні були. (т. 1, а.с. 265-266, 267-268, 269-272, 273-275, 280-283, 284-285; т. 8, а.с. 211-217; т. 11, а.с. 124).

На обґрунтування винуватості підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008), обвинувач посилався на: показання потерпілого ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , висновки експерта, протоколи слідчих дій, протокол з відповідними додатками, складеними уповноваженим органом за результатами оперативно-розшукових заходів, речові докази, інші документи, такі як заява про вчинення злочину, супровідний лист, інформація НБУ, постанови, винесені на підставі ст. 263 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, постанову про порушення кримінальної справ (т. 12, а.с. 94-95, т. 13, а.с. 47-48, 201).

Згідно зі ст. 327 КПК України (в редакції 1960 року), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 62, ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, основними засадами судочинства у кримінальних справах, зокрема, є: забезпечення доведеності вини, змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визначено, що суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є недопустимим, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Усталена практика Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п. 86). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, «Бочаров проти України» від 17.03.2011 ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінальної справи та оцінивши кожний наданий доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про те, що надані докази не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина із них здобута з грубим порушенням норм законодавства України, а інші - як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо, не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному висновку з врахуванням наступної зміни обвинувачення.

Так, допитаний судом в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що через стан здоров`я та великий проміжок часу, який минув від дати подій, не може достеменно пригадати всі обставини справи та просив врахувати показання, надані ним раніше, які він підтримує.

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, які дав потерпілий на суді та під час досудового слідства, судом оголошено показання потерпілого ОСОБА_8 на досудовому слідстві та в ході судового слідства під час розгляду кримінальної справи попередніми чотирма складами суду. (т. 1, а.с. 154-158, 162-164, 170-173; т. 8, а.с. 140-149; т. 9, а.с. 266-277; т. 10, а.с. 125-127; т. 11, а.с. 95-98).

Після оголошення раніше наданих показань потерпілий ОСОБА_8 вказав, що найбільш точними та правильними є показання, які він давав найпершими, після чого, відповідаючи на запитання учасників процесу, фактично відмовився від надання подальших показань (т. 12, а.с. 129).

З показань потерпілого ОСОБА_8 , даних ним під час досудового слідства, вбачається, що 19.03.2012 він перебував в м. Києві, так як підробляє будівельником. Близько 23 години йому на мобільний зателефонувала його донька ОСОБА_26 , яка повідомила, що його сина ОСОБА_12 на залізничному вокзалі в м. Бердичеві затримали працівники міліції. Про це їй по телефону повідомив ОСОБА_12 , який при цьому попросив привезти йому паспорт. Подробиць затримання ОСОБА_26 не повідомила. 20.03.2012, вранці, першим автобусом він приїхав до м. Бердичева, де на вокзалі одразу ж направився в лінійний відділ. Там він зустрівся з донькою і вдвох вони пішли в лінійний відділ міліції, що знаходиться на території залізничного вокзалу. Там вони по черзі звертались і до начальника відділення ОСОБА_10 , і до його заступника ОСОБА_11 , однак останні нічого конкретного не повідомляли. Після обіду, коли він та донька знаходились в дворі, поблизу відділення, до них підійшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та оперуповноважений цього відділення ОСОБА_16 , який затримував його сина і займався проведенням перевірки по ньому. У них він запитав, що скоїв син і чому його затримали. На це ОСОБА_16 повідомив, що в сина при огляді виявлено пакет з якоюсь речовиною, скоріш за все «травки», тобто наркотичного засобу. Він почав просити їх, щоб вони хоча б відпустили сина, так як донька привезла всі необхідні їм документи і підстав його тримати у відділенні немає. На це ОСОБА_10 пояснив, що вони цього зробити не можуть, що він буде знаходитись у них 3 доби.

В подальшому ОСОБА_10 запросив його до себе в кабінет. Він знову почав просити у ОСОБА_10 за сина. ОСОБА_10 повідомив йому, що може допомогти, щоб син уникнув кримінальної відповідальності за зберігання наркотичного засобу. Для цього сину потрібно буде пройти лікування від наркозалежності. Також ОСОБА_10 пояснив, що він все це може організувати і за винагороду допоможе все організувати. На цю пропозицію він ОСОБА_10 нічого не відповів, а ще раз уточнивши, коли відпустять сина, попрощався з ним, вийшов з приміщення відділку та разом з донькою поїхали додому.

21.03.2012, як і було попередньо домовлено із ОСОБА_10 , він приїхав в лінійний відділ міліції на станції Бердичів. Фактично одразу до приміщення відділення під`їхав автомобіль, звідки вийшов ОСОБА_12 . В той момент, вийшовши з приміщення відділку, до нього підійшов ОСОБА_11 . Останній повідомив, що потрібно в сільській раді за місцем проживання взяти характеристику на сина та довідку про склад сім`ї. При цьому ОСОБА_11 надав папірець, на якому кульковою ручкою було записано, які довідки потрібно взяти в сільській раді, а також був зазначений мобільний телефон ОСОБА_11 . Передаючи папірець, ОСОБА_11 сказав, що коли буде бажання та час допомогти сину, так як говорив ОСОБА_10 , щоб він ( ОСОБА_8 ) йому зателефонував. Зі слів ОСОБА_11 він зрозумів, що йому відомо про пропозицію ОСОБА_10 за винагороду допомогти його синові уникнути кримінальної відповідальності, пройшовши лікування від наркозалежності. Нічого конкретного ОСОБА_11 він не відповів, після чого вони попрощались і він разом із сином поїхали додому.

25.03.2012, бажаючи більш детально дізнатись, яким чином син може уникнути кримінальної відповідальності, він зателефонував ОСОБА_11 . Той не відповів, однак через 2-3 хв. сам перетелефонував. Він запитав у ОСОБА_11 , чи залишається його пропозиція щодо допомоги синові уникнути відповідальності за зберігання наркотиків в силі, на що той відповів, що так, та сказав приїхати на наступний день зранку до відділення.

26.03.2012, близько 9 год, як і було домовлено з ОСОБА_11 , він приїхав в лінійне відділення міліції, що в Бердичеві разом із сином. ОСОБА_11 запросив його до кабінету начальника відділу ОСОБА_27 . В кабінеті ОСОБА_11 та ОСОБА_27 почали розповідати, що домовились про лікування сина в наркологічному диспансері в смт Гуйва. При цьому ОСОБА_11 сказав, що якщо він погодиться, то за їх допомогу необхідно в якості винагороди передати їм півтори тисячі. Не маючи іншого виходу, він погодився, після чого вони домовились, що на наступний день він привезе гроші і сина одразу ж завезуть в смт Гуйва в наркологічний диспансер на лікування. Їх розмову 26.03.2012 з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 він записав на власний диктофон «Олімпус». Розуміючи, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вимагають хабаря за сприяння у звільненні сина від кримінальної відповідальності, маючи намір викрити їх в отриманні хабаря, він одразу ж після зустрічі з ними поїхав до Житомира в управління Служби безпеки України в Житомирській області, де написав заяву про вимагання 1500 грн. хабаря за сприяння у звільненні його сина від кримінальної відповідальності за зберігання наркотиків.

27.03.2012, близько 9 год, як і було домовлено із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , він разом з сином під`їхав до лінійного відділення та зателефонував на мобільний до ОСОБА_11 , однак той не відповідав. Через 5-10 хвилин ОСОБА_11 перетелефонував з іншого номеру та наказав зайти до приміщення відділення. При зустрічі ОСОБА_10 одразу запитав, чи готовий син їхати на лікування, на що він відповів, що готовий, після чого запросив його до себе в кабінет. Його син та ОСОБА_11 залишились на вулиці. Коли він з ОСОБА_10 зайшли в кабінет, він, розуміючи, що повинен розрахуватись, вийняв 1500 грн., маючи на меті передати їх останньому. ОСОБА_10 , побачивши, що він хоче передати йому гривні, одразу зауважив, що він повинен був передати йому не 1500 грн., а 1500 доларів США, на що він відповів, що напевне не зрозумів ОСОБА_11 , який і озвучував суму, після чого ОСОБА_10 почав шантажувати, що оскільки він ( ОСОБА_8 ) не приніс гроші, то і вони з ОСОБА_11 не допомагатимуть. Розуміючи, що він ставить під загрозу долю сина, він сказав ОСОБА_10 , що протягом 2 год зможе привезти 1500 доларів США, однак для цього йому потрібно з`їздити додому за грошима, на що той погодився. Після цього він поїхав додому, де взяв 1500 доларів США та повернувся в м. Бердичів. Близько 12 год йому на мобільний зателефонував ОСОБА_11 і поцікавився, чи все йде, як вони домовлялись, на що він відповів, що все добре і через півгодини він буде в нього. Під`їхавши до лінійного відділку, він зателефонував ОСОБА_11 . Останній повідомив, що йому потрібно під`їхати на АДРЕСА_4 . Він повідомив ОСОБА_11 , що не знає міста. В цей момент до нього підійшов ОСОБА_16 , якого він запитав, як проїхати на АДРЕСА_4 . Зрозумівши, що біля нього перебуває хтось з працівників лінійного відділення, ОСОБА_11 попросив дати тому слухавку. Про щось порозмовлявши між собою, ОСОБА_16 запропонував підвезти його за потрібною адресою. Прибувши за вказаною адресою, ОСОБА_16 , вказавши на приміщення стоматологічного кабінету, сказав, що там на нього чекає ОСОБА_11 . Поки він вийшов з автомобіля ОСОБА_16 та йшов до приміщення стоматкабінету, в цей момент під`їхав на автомобілі марки «Рено» ОСОБА_11 , який повідомив, що кошти в сумі 1500 доларів США він повинен передати в приміщенні стоматкабінету і там вже чекають. В цей момент підійшов ОСОБА_10 , який також підтвердив, що кошти необхідно передати в стоматкабінеті, а в четвер сина покладуть на лікування в наркологічний диспансер. Після цього він зайшов в стоматкабінет і побачив там ОСОБА_13 , який був одягнутий у білий халат та у якого він запитав, чи все буде добре, якщо він передасть кошти, на що ОСОБА_13 сказав, що з цього приводу йому нічого не відомо і йому потрібно звертатись до тих, хто його послав. Після цього він вийшов на вулицю, підійшов до ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та запитав, чи все буде нормально у сина, на що вони вдвох повідомили, що все буде добре і що в четвер сина вони відвезуть на лікування, та попросили швидше передати кошти. Після цього він повернувся в стоматкабінет, передав ОСОБА_13 1500 доларів США, купюрами по 100 доларів кожна. Той взяв їх правою рукою та поклав на стіл. В подальшому він попрощався та направився до виходу, і в цей момент в приміщення зайшли працівники СБУ, після чого почався огляд місця події. Гроші в сумі 1500 доларів США він передавав за сприяння у звільнені сина від кримінальної відповідальності (т. 1, а.с. 154-158, 162-164, 170-173).

Згідно з дослідженими судом протоколами очної ставки між ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_8 підтвердив раніше надані показання та вказав на факт висловлення пропозиції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо передачі йому грошей (т. 2, а.с. 32-37, 39-44).

Окрім того, під час допиту в ході судового слідства в попередньому (першому) складі суду в судовому засіданні 17.01.2013, потерпілий ОСОБА_8 дав показання про те, що 19.03.2012 близько 24 години йому зателефонувала дочка, яка повідомила, що сина ОСОБА_17 в м. Бердичеві затримала міліція. На наступний, день 20 березня, він з донькою приїхав у відділ міліції м. Бердичева, який розташований на залізничному вокзалі. О 15 годині він зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та запитав їх за свого сина. Вони повідомили, що у сина знайшли траву, яка буде направлена на експертизу, після чого буде все відомо. Тоді він сказав, що привіз документи сина і попросив його відпустити, так як йому потрібно їхати та везти на операцію дочку. Вказана розмова відбувалася на вулиці біля відділу міліції. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 запросили його в кабінет, а дочка залишилася на вулиці. В кабінеті ОСОБА_10 і ОСОБА_11 йому сказали, що можуть відпустити сина за певних умов.

На наступний день він приїхав за сином, якого дійсно відпустили. Син вийшов на вулицю, а його залишили в кабінеті. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 повідомили, що можна зробити так, щоб син не сидів в тюрмі. При цьому відкрили книгу та зачитали статтю про те, що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності. Так як він був без окулярів, то статтю прочитав ОСОБА_10 . З ОСОБА_10 і ОСОБА_11 домовився, що після операції доньки він з ними зконтактує. Так як доньку не прооперували, то 25 чи 26 березня 2012 року приблизно о 16 - 17 годині він зателефонував ОСОБА_11 , який залишав йому номер свого мобільного телефону, та повідомив, що уже вільний. Свій номер телефону ОСОБА_11 дав, щоб взяти характеристику і матеріали з сільської ради на сина. ОСОБА_11 сказав йому приїхати 26.03.2012 о 9 годині разом з сином, щоб вирішити питання його лікування. Будучи впевненим, що син не є наркоманом, зрозумів, що у нього будуть вимагати гроші.

26.03.2012 він приїхав в м. Бердичів та взяв із собою власний диктофон. Син включив диктофон, коли приїхали в Бердичів. При зустрічі ОСОБА_11 його запросив в кабінет, а син залишився чекати на вулиці. В кабінеті був ОСОБА_10 . Вони йому знову показали статтю і назвали суму 1500 для лікування сина. Яким чином мало відбутися лікування, вони не говорили, а він не запитував. Він зрозумів, що необхідно 1500 гривень на лікування сина та погодився на це. Також вони сказали, щоб були гроші і син приїхав з речами. Коли вийшов з кабінету, то відразу звернувся в СБУ із заявою про вимагання грошей.

27.03.2012 він знову приїхав в м. Бердичів разом з сином. Син мав при собі речі та мав намір оформитися в лікарню. Під час розмови ОСОБА_11 говорив, що в Житомирі у нього є знайомий, який пролікує сина, але хто це, чи лікар, чи хтось інший, він не знав, цю людину не бачив. Коли підійшли до відділу міліції, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були на вулиці та запросили його в кабінет. Спочатку зайшов ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_10 . Коли він став давати гроші, ОСОБА_10 сказав, що він привіз не ті гроші, про які домовлялися. ОСОБА_11 також сказав, що він називав суму «по-дорослому», а привіз «по-дитячому». При цьому також сказали, що сина покладуть в лікарню і нехай залишається тут, а йому необхідно їхати за доларами. Він погодився та поїхав за грошима. Протягом 3-4 годин його не було. За цей час ОСОБА_11 постійно телефонував, перепитував, чи привезе він гроші. Долари США, які мав передати ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , належать йому, це його особисті гроші, їх взяв вдома. Після цього поїхав в м. Житомир в СБУ, де на нього наділи відеокамеру, також переписали номери кожної купюри доларів, сфотографували. Разом із працівниками СБУ з міста Житомира на автомобілі приїхав в Бердичів. Коли він повернувся, то ОСОБА_10 і ОСОБА_11 біля відділку не було. Він зателефонував ОСОБА_11 , який попросив його під`їхати на вулицю Свердлова до стоматологічного кабінету. На його відповідь, що не місцевий та не знає, де це місце розташоване, ОСОБА_11 запитав, чи не має біля нього поряд працівників міліції, та, почувши ствердну відповідь, попросив передати слухавку. Працівник міліції, якому він передав слухавку, про щось поговоривши з ОСОБА_11 , сказав, що завезе його куди потрібно. Вони сіли в автомобіль, працівник міліції підвіз його та показав на приміщення стоматологічного кабінету, де його чекають. Він зайшов в кабінет, розташований зліва. В кабінеті був лише лікар, у якого він запитав де є ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Той відповів: «Що привіз, те поклади на тумбочку». Він цього не зробив та вийшов на вулицю, де зателефонував ОСОБА_11 , який через 5 хвилин приїхав на автомобілі білого кольору та сказав йому занести гроші в кабінет до лікаря. Він наполягав на зустрічі з начальником та запитував, що буде з його сином. Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_10 , який на його запитання про долю сина, наказав занести гроші. Тоді він пішов в стоматологічний кабінет, де був лише лікар. Там дістав гроші, в присутності лікаря перерахував їх та передав тому в руки. Гроші були купюрами по 100 доларів. Лікар взяв гроші і поклав їх на тумбочку. Після цього в кабінет зайшли працівники СБУ (т. 8, а.с. 140-149).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання про те, що події відбувалися 12-13 років тому, тому точної дати не пам`ятає, як і не пам`ятає детального розвитку подій. Пригадав, що в той час він працював лікарем, по вул. Вінницькій (теперішня назва вулиці Свердлова) в нього був особистий кабінет. Про зустріч з підсудними в той день не пам`ятає. Він прийшов на роботу в обідню пору. В кабінет зайшли співробітники СБУ чи міліції. Нібито в кабінеті був незнайомий чоловік та медсестра. Якісь гроші лежали десь на столі, в руки він їх не брав. Відповісти на інші запитання свідок не зміг, оскільки не пам`ятав про події.

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, які дав свідок на суді та під час досудового слідства, судом оголошено показання свідка ОСОБА_13 на досудовому слідстві та в ході судового слідства під час розгляду кримінальної справи попередніми трьома складами суду (т. 1, а.с. 136-139, 140-141; т. 8, а.с. 152-156; т. 10, а.с. 129; т. 11, а.с. 90-93).

Після оголошення раніше наданих показань, свідок ОСОБА_13 на запитання про те, які з його показань відповідають дійсності найбільш повно, вказав, що усі надані ним показання є однаковими.

Так, з наданих свідком ОСОБА_13 під час досудового слідства показань вбачається, що приблизно з 2006 року він перебував у дружніх стосунках з начальником лінійного відділення міліції ст. Бердичів ОСОБА_10 та його заступником ОСОБА_11 . Із липня 2010 року він був зареєстрований як приватний підприємець, займався приватною стоматологічною практикою, стоматологічний кабінет був розташований за адресою: АДРЕСА_4 . 27.03.2012 о 09 год. 30 хв. до його кабінету приїхали ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , однак він з ними не зустрівся, оскільки в цей момент був зайнятий. В цей же день, близько 11 години останні знову приїхали до нього та сказали, що у них до нього є справа. Він у відповідь запропонував разом пообідати і вони разом поїхали до гаражу спільного знайомого ОСОБА_18 , який розташований по вул. Володимирській у м. Бердичеві. Під час обіду будь-яких розмов з приводу справи не було. В гаражі ОСОБА_11 попросив телефон передзвонити по справам, так як його телефон не працював, та вийшов розмовляти на вулицю. Потім вони підвезли його на роботу, в автомобілі знаходилися лише ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та він. Вони розповіли, що до нього повинна підійти людина та залишити для них передачу. Що то була за передача, хто саме прийде та коли, вони не розповіли та і він про це не розпитував, оскільки між ними були дружні відносини і насамперед думав, що приятелі будуть зайняті по своїм справам, і особисто у них отримати передачу не вийде. Також, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 попросили його, щоб він погоджувався з усім, що буде говорити та людина, яка принесе передачу. Під`їхавши до його місця роботи, він зайшов до кабінету, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишилися на дворі, оскільки вони зустріли свого колегу ОСОБА_16 . Через хвилин п`ять до приміщення кабінету зайшов невідомий чоловік, який повідомив, що йому сказали передати гроші. Останній вийняв гроші, це були долари США купюрами номіналом по 100 доларів, перерахував їх та передав йому, сума складала 1500 доларів США. Далі чоловік почав розпитувати, чи йому допоможуть, чи закриють справу. Він не зрозумів про що йде мова, оскільки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не попереджали, що передача - це гроші, тому прийняв від вказаної особи гроші та поклав їх на стіл. Також, на запитання цієї людини, він завіряв, що все буде добре та сказав слово «єстествєнно». Після того, як ця людина почала запитувати про закриття якоїсь справи, він згадав, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишались на вулиці, тому вирішив вийти на вулицю та з`ясувати в них, що це за людина та що це за гроші, та сказати щоб ця людина сама розбиралась з ними. Після того, як він вийшов за поріг кабінету, його було затримано працівниками СБУ та в кабінеті було проведено огляд. Будь-якої домовленості з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про те, що людина принесе саме гроші не було. Конкретної розмови, коли повинні передати передачу не було, тобто він вважав, що людина повинна прийти впродовж дня та передати передачу, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 скоріше всього не могли це зробити особисто, тому і попросили його це зробити. Також останні повідомили, що пізніше під`їдуть та заберуть цю передачу. Раніше про отримання якихось передач вони його не просили. (т. 1, а.с. 136-139, 140-141).

Згідно з досліджених судом протоколів очної ставки між ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_13 від 03.04.2012 вбачається, що свідок ОСОБА_13 підтвердив раніше надані показання та вказав, що підсудні особисто просили отримати передачу від особи, яка прийде до стоматкабінету (т. 2, а.с. 10-12, 20-22).

Окрім того, під час допиту в ході судового слідства в іншому (першому) складі суду в судовому засіданні 07.02.2013, в якому були присутні, зокрема, підсудні та захисники, свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що в кінці березня 2012 року в його робочий кабінет за адресою: м. Бердичів, вул. Свердлова, 44, зайшов ОСОБА_8 , якого він раніше не знав, та який пояснив, що йому сказали залишити тут передачу. Він йому нічого не відповів та не запитував кому належить передача. При цьому ОСОБА_8 почав говорити, чи йому хтось допоможе. Він не встиг вийти з кабінету, як зайшли співробітники СБУ. Також свідок показав, що знає ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Вони напередодні його запитували, чи буде він їхати в Київ, щоб дещо передати. Він погодився. ОСОБА_10 сказав, що приїде людина, яка привезе пиво. В той день ОСОБА_11 і ОСОБА_10 заїжджали до нього на роботу, але він був зайнятий, тому медсестра сказала їм, щоб заїхали пізніше. Приблизно об 11 годині вони знову приїхали до нього, і разом вони поїхали по справах. Об 11 год 30 хв. вони його відвезли до приміщення гаража по вул. Володимирській в м. Бердичеві, де залишили, приїхавши за ним приблизно через півгодини. Від гаража вони поїхали до нього додому, а потім до робочого кабінету. Можливо він давав комусь, ОСОБА_10 чи ОСОБА_11 , свій мобільний телефон, не пам`ятає. Коли він зайшов до свого кабінету, зайшов ОСОБА_8 , витягнув гроші в сумі 1000 доларів, купюрами по 100 доларів, які він взяв в руки та поклав на стіл. З приводу цього хотів з`ясувати все у ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які його щойно привезли та мали бути недалеко, а тому направився до виходу з кабінету. Однак не вийшов, так як зайшли працівники СБУ. Після проведення огляду його відвезли в м. Житомир на допит (т. 8, а.с. 152-156).

Також, під час допиту в ході судового слідства в попередньому (другому) складі суду в судовому засіданні 29.10.2018 свідок ОСОБА_13 пояснював, що працівники СБУ проводили якісь оперативні дії в березні, числа не пам`ятає. У той день він мав розмову з підсудними в стоматологічній поліклініці по вул. Богунській, 22. Йому зателефонував ОСОБА_10 і вони приїхали. Предметом розмови було те, що їм потрібно зустрітися, а до нього прийде людина лише передасть пакунок, який вони потім заберуть. Хто це мав бути і що мав передати, йому не було відомо, про гроші мова не йшла, а йшла мова про передачу, передача мала бути протягом дня, про якийсь конкретний час мова не йшла. Підсудні підвезли його до роботи і він пішов, ОСОБА_11 по дорозі просив у нього телефон, щоб подзвонити. Зайшов в кабінет і слідом за ним зайшов чоловік, який сказав, що потрібно залишити передачу для ОСОБА_10 , дістав гроші в доларах. Він сказав, щоб чоловік поклав, хотів вийти подивитись, чи не поїхали підсудні, та не встиг, оскільки забігли працівники СБУ. Співробітники знайшли гроші, які були на столику, тисячу чи півтори тисяч доларів. Працівники СБУ нічого не пред`явили і не запитували дозволу щодо огляду. Під час обшуку були два свідки, у нього вилучили його робочий халат (т. 10, а.с. 129).

Окрім того, під час допиту в ході судового слідства в попередньому складі суду в судовому засіданні 29.07.2021 свідок ОСОБА_13 пояснював, що з підсудними у нього дружні відносини. Події відбувалися ще приблизно в березні 2012 року. Він був на роботі в стоматкабінеті по вул. Свердлова, 44. Десь у дообідню пору він був у кабінеті, сам. У цей момент зайшов раніше невідомий йому ОСОБА_12 та запитав, чи допоможе він знайти ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Він відповів ствердно. ОСОБА_12 повідомив, що йому потрібно для них лишити гроші і дістав з карману долари, їх кількість не пригадав. Він сказав, що йому нічого не відомо, брати не буде та покличе ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , після чого пішов до виходу, оскільки думав, що вони ще поруч. З кабінету він вийти не встиг, увійшли співробітники СБУ. Зайшли свідки, почалася зйомка. На столі у кабінеті вилучили гроші. У нього дозволу на огляд приміщення кабінету не брали, рішення суду про такий дозвіл не показували. На запитання про те, чи брав гроші у руки, він однозначно не відповів. Підсудні про справи йому не говорили, тому коли потерпілий почав говорити за якісь справи, він не розумів про що мова, і тому пішов до дверей, щоб з`ясувати це у підсудних, бо вони говорили лише за передачу ящик пива, яке ОСОБА_10 хотів через нього передати до Києва, оскільки на наступний день він туди їхав. Але про гроші мови не було. Потерпілий не казав, що ці гроші мають згодом забрати підсудні. Окрім того, свідок уточнив, що він також працював в стоматполіклініці по АДРЕСА_2 , де у нього була медсестра, а в його стоматкабінеті медсестри не було. Протокол свого допиту він читав, показання давав добровільно, вони відповідали дійсності, протокол підписував. (т. 11, а.с. 90-93).

У зв`язку зі смертю свідка ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 12, а.с. 102), судом оголошено показання цього свідка, надані ним на досудовому слідстві та в ході судового слідства під час розгляду кримінальної справи попередніми трьома складами суду (т. 1, а.с. 174-175; т. 8, а.с. 158-159, 206-208; т. 10, а.с. 130; т. 11, а.с. 88-89).

Так, з показань свідка ОСОБА_15 , даних ним під час досудового слідства вбачається, що в минулому він був наркозалежним та неодноразово судимий, в тому числі і за зберігання наркотичних засобів. На початку 2000 року він познайомився з ОСОБА_10 , який на той момент був начальником ВБНОН Бердичівського МРВ УМВС України, та ОСОБА_11 , який був заступником ОСОБА_10 . На час подій з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосунків не підтримував. 27.03.2012 між 12 та 13 годинами до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_11 та запитав, чи може він влаштувати на лікування в обласний наркологічний диспансер їхню людину. Він відповів, що зможе, оскільки сам раніше там лікувався. В подальшому ОСОБА_11 запитав, скільки це буде коштувати, на що він відповів - 1500-2000 грн. В цю суму входить вартість курсу лікування від наркозалежності, тобто офіційний платіж в касу медичного закладу, в сумі майже 1000 грн., і його винагорода в сумі 500-1000 грн. Після того як він озвучив суму, ОСОБА_11 сказав, що якщо буде потрібно він зателефонує. На цю тему ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_11 він більше не спілкувався та не зустрічався. 31.03.2012 або 01.04.2012 йому на мобільний зателефонувала з незнайомого номеру незнайома особа та запитала, чи знає він про проблеми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Він відповів, що читає Інтернет, а тому відомо, після чого ця особа в наказовій формі повідомила, що він ( ОСОБА_15 ) повинен допомогти їм, у зв`язку з чим, якщо його викликатимуть для дачі свідчень, він повинен сказати, що погодився влаштувати людину на лікування в обласний наркологічний диспансер за 1500 доларів США. Свідок наголосив, що при розмові з ОСОБА_11 27.03.2012 він йому повідомив, що вартість лікування становитиме 1500-2000 грн. Раніше ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не звертались з пропозиціями влаштувати когось на лікування. Лікування потрібно для того, щоб в подальшому у особи була можливість для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч. 4 КК України (т. 1, а.с. 174-175).

Згідно з дослідженими судом протоколами очної ставки між ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_15 від 03.04.2012, в ході яких ОСОБА_15 підтвердив раніше надані показання та вказав, що під час телефонної розмови роз`яснив, що вартість лікування становитиме 1500-2000 саме гривень. Також, свідок уточнив, що в ході телефонної розмови ОСОБА_11 також просив його під`їхати 27.03.2012 близько 13 год в лінійне відділення за людиною та відвезти її в обласний наркологічний диспансер на лікування, однак він відмовився, сказавши, що вже пізно, їхати потрібно зранку (т. 2, а.с. 24-26, 27-30).

Під час допиту в ході судового слідства в попередньому (першому) складі суду в судовому засіданні 07.02.2013 свідок ОСОБА_15 пояснював, що в кінці березня 2012 року до нього зателефонував ОСОБА_11 і попросив надати допомогу у влаштуванні людини на лікування від наркоманії. Він відповів, що дізнається та зателефонує. В понеділок він йому повідомив, що необхідно їхати зранку, а вартість лікування буде 1500 - 2000. Валюту він не називав. В подальшому вони домовились на вівторок. Зранку йому зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що клієнта немає, коли він з`явиться, то знову зателефонує, щоб домовитися та зустрітись. В цей же день в другій половині дня ОСОБА_11 запитав його, чи можна вирішити питання сьогодні, якщо приїде людина. Він відповів, що це потрібно вирішувати зранку, і вони домовилися на четвер. У четвер ОСОБА_11 попросив його приїхати до стоматологічної поліклініки, де буде чекати людина. Через деякий час він набрав номер ОСОБА_11 , який повідомив, що вже нічого не потрібно. По цим питанням з ОСОБА_10 у нього розмови не було. В наркодиспансері у нього працює знайомий, його однокласник, він також там лікувався. Під час додаткового допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що підсудних знає з того часу, як вони працювали в розшуку Бердичівського МВ. Не пам`ятає за яких обставин з ними познайомився. В березні 2012 року ОСОБА_11 цікавився у нього, чи може він дізнатися, скільки коштує лікування від наркоманії і як можна влаштувати на лікування людину. Він міг це дізнатися, оскільки сам лікувався в наркодиспансері. Йому він повідомив суму 1500 - 2000, але валюту не називав. З приводу влаштування на лікування із ОСОБА_11 він спілкувався по телефону приблизно п`ять разів. Показання, які давав під час досудового слідства не підтверджує, оскільки покази записані зі слів слідчого і прокурора. Стосовно грошей він також не давав таких показань. Перед тим як була очна ставка, слідчим були поставлені умови, або він буде говорити те, що йому скажуть, а ні - то в даній справі буде співучасником. Допит здійснювали в прокуратурі області, насильство до нього не застосовували, але під час допиту він був в наручниках, на нього чинився психологічний тиск (т. 8, а.с. 158-159, 206-208).

Під час допиту в ході судового слідства в іншому попередньому (другому) складі суду в судовому засіданні 29.10.2018 свідок ОСОБА_15 пояснював, що у 2012 чи 2013 році до нього звернувся ОСОБА_11 і попросив допомогти відправити людину в лікарню в Житомир. Він не мав ніяких повноважень щодо оформлення людей в лікарню, раніше там лікувався за рік до подій. Згодом він передзвонив ОСОБА_11 і сказав, що можна їхати, але потрібно півтори тисячі, проте в той день уже було пізно. Він не говорив, в якій валюті потрібні гроші, лише назвав суму, але воно так і коштує - півтори тисячі гривень. Домовились здзвонитися наступного дня. Повинні були зустрітися, він мав заїхати у стоматологічну поліклініку по вул. Свердлова, забрати людину і гроші, але так і не зустрілись. До нього прийшли працівники СБУ, затримали і повезли в Житомир на допит (т. 10, а.с. 130).

Під час допиту в ході судового слідства в попередньому складі суду в судовому засіданні 25.05.2021 свідок ОСОБА_15 показав, що підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знав лише як мешканців одного з ним району «Червона Гора». Років 10 тому ОСОБА_11 поцікавився у нього, чи є змога покласти у наркодиспансер людину, щоб пролікувати від наркоманії. У нього на той час було широке коло знайомих і він мав змогу допомогти. Це неправда, що він на той час був наркозалежним, він припинив вживати наркотики за років 15, самостійно, лікування не проходив. Він озвучив Макарчуку суму саме лікування коштувало 2000, ще 1500 необхідно було дати для передачі головному лікарю. Мови про те, що частина цих коштів мала бути передана підсудним, не було. Він особисто мав отримати доларів 200. Вранці вони мали зустрітися на вул. Свердлова з раніше незнайомим йому батьком та сином, якого і мав везти на лікування, але він не зміг. Потім подзвонив ОСОБА_11 і сказав, що вже не потрібно, а через годину до нього приїхали працівники СБУ. Його допитували як свідка у прокуратурі, на нього чинився тиск. Підтримував свої показання, надані у суді (т. 11, а.с. 88-89).

З оголошених показань свідка ОСОБА_12 (який в судове засідання не з`явився) на досудовому слідстві та під час допиту в ході судового слідства в попередньому складі суду вбачається, що надані ним показання стосуються лише обставин його затримання 19.03.2012 в м. Бердичеві співробітниками лінійного відділення міліції, що розташовувався на залізничній станції, за підозрою у зберіганні наркотичного засобу, а також його освідування й поміщення до ІТТ 20.03.2012, та звільнення з ІТТ 21.03.2012. Зазначені обставини не належать до тих, які підлягають встановленню по даній справі.

Дані про події, які відбувалися згодом та стосуються обставин, які відносяться до справи, що містяться в показаннях свідка ОСОБА_12 , базуються на повідомленнях його батька потерпілого ОСОБА_8 , який також був допитаний судом в судовому засіданні.

Зокрема, під час судового слідства в попередньому складі суду в судовому засіданні 01.03.2013 свідок ОСОБА_12 дав показання, про те, що 25.03.2012 між його батьком та ОСОБА_11 відбулася телефонна розмова і вони домовилися про зустріч 26.03.2012. В цей день він, батько та ОСОБА_11 зустрілися. В їхній розмові він не брав участі та стояв на вулиці. Після цієї розмови батько розповів, що з нього вимагають суму в 1500, але не сказав в якій валюті, за те, щоб поїхати в лікарню 27.03.2012 лікуватися від наркотичної залежності. 27.03.2012 він взяв деякі свої речі та разом з батьком знову приїхали в м. Бердичів. Батько розмовляв з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розмови він не чув. Коли батько вийшов, то сказав його чекати, а сам кудись поїхав. (т. 1, а.с. 159-161, 166-167; т. 8, а.с. 162-165).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_16 , який проходить військову службу (т. 12, а.с. 178, 255), судом оголошено надані ним показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попередніми складами суду (т. 1, а.с. 147-150, 151-152; т. 8, а.с. 165-168, 187-189; т. 10, а.с. 131; т. 11, а.с. 99-101).

Так, з показань свідка ОСОБА_16 , наданих ним під час досудового слідства зокрема вбачається, що 19.03.2012 ним разом із працівниками карного розшуку ЛВ на станції Бердичів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 було затримано ОСОБА_12 , у якого було виявлено зелену подрібнену речовину рослинного походження, зовні схожу на подрібнену рослину конопель, та якого в подальшому було звільнено із кімнати тимчасово затриманих 21.03.2012.

В подальшому 27.03.2012 близько 11 год. на території лінійного відділення він побачив ОСОБА_8 , який розмовляв по телефону та, не кладучи трубки мобільного телефону, запитав про те, де знаходиться вул. Свердлова в м. Бердичеві. Після цього ОСОБА_8 передав йому телефон. В телефоні він почув ОСОБА_11 , який наказав йому підвезти ОСОБА_8 на Свердлова до стоматкабінету. Він погодився і приїхавши з ОСОБА_8 близько 12 год. на вказане місце, він вказав ОСОБА_8 на приміщення стоматкабінету і останній вийшов з машини. В цей час він помітив автомобіль марки «ПЕЖО-партнер» білого кольору, який належить ОСОБА_10 , що їхав йому на зустріч в двір будинку. ОСОБА_10 надав вказівку зупинитися та чекати. Кого чекати, навіщо та чому саме сюди потрібно було привезти ОСОБА_8 йому не казали. ОСОБА_10 , проїхавши декілька метрів, зупинився. В цей момент до автомобіля підійшов ОСОБА_11 та наказав чекати телефонного дзвінка і відвезти ОСОБА_8 назад. Після сказаного ОСОБА_11 пішов до входу в стоматкабінет. Через невеликий проміжок часу до автомобіля під`їхав інший автомобіль із співробітниками СБУ, які доставили його до м. Житомира (т. 1, а.с. 147-150, 151-152).

Під час допиту в ході судового слідства в попередньому (першому) складі суду в судовому засіданні 01.03.2013 свідок ОСОБА_16 пояснював, що він не пам`ятає всіх обставин справи, оскільки пройшов рік часу, а тому просив оголосити його показання досудового слідства, які підтримав повністю. Після цього, відповідаючи на запитання він, зокрема, пояснив, що батько ОСОБА_12 пропонував йому грошову винагороду, щоб не було кримінальної справи щодо його сина, але конкретну суму не називав. Коли він його підвозив на вул. Свердлова, ОСОБА_8 також пропонував гроші, але він відмовився говорити з ним на цю тему. (т. 8, а.с. 165-168, 187-189).

Під час допиту в ході судового слідства в інших попередніх складах суду в судових засіданнях 29.10.2018 та 08.11.2021 свідок ОСОБА_16 нових даних щодо обставин, які підлягають встановленню по даній справі, не повідомив та підтримав раніше надані ним показання (т. 10, а.с. 131; т. 11, а.с. 99-101).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_20 , який проходить службу в Зведеній бригаді «Воля» ГУНП в Житомирській області (т. 12, а.с. 119, 254), судом оголошені надані ним показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попереднім складом суду в судовому засіданні 01.03.2013, з яких вбачається, що надані ним показання стосуються лише обставин, при яких ним разом із працівниками ЛВ на станції Бердичів ОСОБА_16 та ОСОБА_21 19.03.2012 було затримано ОСОБА_12 , у якого згодом було виявлено наркотичний засіб (т. 1, а.с. 199-202; т. 8, а.с. 168-171).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_21 , який проходить військову службу (т. 13, а.с. 28), судом оголошені надані ним показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попередніми складами суду в судових засіданнях 01.03.2013 та 10.11.2021, з яких вбачається, що надані ним показання стосуються лише обставин, при яких ним разом із працівниками сектору карного розшуку ЛВ на станції Бердичів ОСОБА_16 та ОСОБА_20 19.03.2012 було затримано ОСОБА_12 , у якого згодом було виявлено наркотичний засіб (т. 1, а.с. 190-192; т. 8, а.с. 169-171; т. 11, а.с. 104-105).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_22 , який повідомив суд про наявність в нього поважних причин неявки (т. 12, а.с. 146-148), судом оголошені надані ним показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попередніми складами суду в судових засіданнях 01.03.2013 та 10.11.2021, з яких вбачається, що надані ним показання стосуються лише обставин, за яких працівниками сектору карного розшуку ЛВ на станції Бердичів 19.03.2012 було доставлено до чергової частини ЛВ на станції Бердичів затриманого ОСОБА_12 , у якого згодом було виявлено наркотичний засіб та щодо якого проведено відповідні процесуальні дії (т. 1, а.с. 187-189; т. 8, а.с. 170-171; т. 11, а.с. 105).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_23 , який перебував на стаціонарному лікуванні (т. 12, а.с. 120, 123), судом оголошені надані ним показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попереднім складом суду в судовому засіданні 07.02.2013, з яких вбачається, що перебуваючи на посаді слідчого СВ ЛВ на станції Козятин УМВС на ПЗЗ, він 22.03.2012 отримав матеріали дослідчої перевірки щодо зберігання ОСОБА_12 канабісу та в той же день виніс постанову про порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 309 КК України щодо ОСОБА_12 . В цій справі він лише виніс постанову про призначення судово-хімічної експертизи, більше ніяких слідчих дій не проводив. Через декілька днів його викликали в обласну прокуратуру та вилучили цю кримінальну справу, склавши протокол виїмки (т. 1, а.с. 145-146; т. 8, а.с. 151-152).

Надаючи оцінку оголошеним показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , суд зауважує, що вони не містять даних про обставини, які підлягають доказуванню в цій кримінальній справі.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні дала показання про те, що від часу подій сплинуло приблизно 14 років, тому точної дати не пам`ятає, як і не пам`ятає детально розвитку подій. Пригадала, що в той час працівники СБУ запросили її бути понятою у справі про дачу хабаря. Вона та ще одна понята, якою була її колега по роботі, були присутні під час підготовки працівниками СБУ грошових коштів, валюти в доларах, для передачі як хабаря. З працівниками СБУ вони приїхали до лікаря в стоматкабінет, де проводилися слідчі дії. Відповісти на інші запитання свідок не змогла, оскільки не пам`ятала про події.

У зв`язку з наявністю істотних суперечностей між показаннями, які давала свідок на суді та під час досудового слідства, судом оголошені показання свідка ОСОБА_24 на досудовому слідстві та в ході судового слідства під час розгляду кримінальної справи попереднім складом суду (т. 1, а.с. 295-297; т. 8, а.с. 156-157).

При цьому суд зазначає, що фактичні дані, які містяться в показаннях свідка ОСОБА_24 , наданих нею в судовому засіданні, та в оголошених її показаннях, в частині проведення слідчої дії в стоматологічному кабінеті були визнані судом недопустим доказом, про що заначено нижче у вироці.

З оголошених показань свідка ОСОБА_24 на досудовому слідстві вбачається, що 27.03.2012 близько 9 год. вона разом із колегою ОСОБА_25 на прохання працівника СБУ були запрошені у якості понятих для участі у документуванні факту вимагання хабара співробітниками ЛВ міліції на ст. Бердичів УМВСУ на ПЗЗ у ОСОБА_8 за сприяння в уникненні кримінальної відповідальності його сином ОСОБА_12 . В Бердичівському МВ УСБУ в Житомирській області вона з ОСОБА_25 були залучені під час маркування, огляду та вручення коштів ОСОБА_8 , що було оформлено відповідним протоколом. У ході проведення вищевказаної дії їм були роз`яснені права та обов`язки, а також те, що оглянуті, помічені та вручені ОСОБА_8 купюри номіналом по 100 на загальну суму 1500 доларів США у подальшому з метою документування злочинних дій ОСОБА_8 повинен передати співробітникам ЛВ міліції на ст. Бердичів УМВС на ПЗЗ. Зазначені кошти були поміщені до внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 . Після проведення вищевказаних дій та вручення коштів ОСОБА_8 вони разом із співробітниками СБУ повернулись в район розташування залізничної станції «Бердичів» в м. Бердичеві, та через 20-30 хвилин поїхали на вул. Свердлова в м. Бердичеві, де побачили поблизу гуртожитку коледжу промисловості, економіки та права працівників СБУ в чорній формі, які бігли в напрямку приміщення стоматологічного кабінету за адресою: вул. Свердлова, 44. В цьому ж напрямку вони слідували за вказаними працівниками СБУ та зайшли в приміщення стоматологічного кабінету, де проводилися відповідні слідчі дії (т. 1, а.с. 295-297).

Під час допиту в ході судового слідства в попередньому складі суду в судовому засіданні 07.02.2013 свідок ОСОБА_24 пояснювала, що в березні 2012 року перебувала на роботі в Бердичівському медичному коледжі, де працює лаборантом. ЇЇ викликав директор до себе в кабінет, де перебував співробітник СБУ та який попросив бути понятою при дачі хабаря. Вона погодилася і поїхала з працівником СБУ в район вокзалу, а потім у відділ СБУ, де в її присутності мітилися гроші. Після цього поїхали до залізничного вокзалу, а потім на вул. Свердлова до стоматологічного кабінету, де було проведено відповідні слідчі дії. Також перед цими діями в її присутності працівники СБУ потерпілому давали гроші, пояснивши, що має бути передача хабаря (т. 8, а.с. 156-157).

В зв`язку з неявкою в судове засідання свідка ОСОБА_25 , яка перебуває закордоном з 2013 року (т. 12, а.с. 105, 143), судом оголошені надані нею показання під час досудового слідства та в ході судового слідства при розгляді попереднім складом суду (т. 1, а.с. 298-300; т. 8, а.с. 157-158).

При цьому суд зазначає, що фактичні дані, які містяться в оголошених показаннях свідка ОСОБА_25 , в частині проведення слідчої дії в стоматологічному кабінеті були визнані судом недопустим доказом, про що заначено нижче у вироці.

Так, з оголошених показань свідка ОСОБА_25 , наданих нею під час досудового слідства, вбачається, що її показання є ідентичними показанням, які надала під час досудового слідства свідок ОСОБА_24 .

В ході судового слідства при розгляді кримінальної справи попереднім складом суду в судовому засіданні 07.02.2013, свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона працювала лаборантом в Бердичівському медичному коледжі. В березні 2012 року її викликав директор і сказав поїхати разом з працівниками СБУ. По дорозі співробітники СБУ пояснили, що має бути передача хабаря, де вона разом з ОСОБА_24 залучаються понятими. Спочатку вони поїхали в район вокзалу, а потім на вул. Свердлова, де в стоматологічному кабінеті були проведені відповідні слідчі дії. Пам`ятає, що перед цим долари мітили в міліції, їх кількість не пам`ятає, купюри були по 100 доларів. Вказані гроші, помітивши, дали ОСОБА_8 .

Окрім того, в основу доведеності вини підсудних органом досудового розслідування та державним обвинувачем покладено також дані протоколу огляду місця події від 27.03.2012 з додатками у вигляді фототаблиці та відеокасети із відеозаписом огляду місця події, згідно з яким в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та із застосуванням відеозапису було проведено огляд місця події приміщення стоматологічного кабінету за адресою: м. Бердичів, вул. Свердлова, 44 (т. 1, а.с. 26-37).

Перевіряючи, чи був вказаний доказ одержаний відповідно до норм КПК України (в редакції 1960 року), суд враховує положення статті 190 цього кодексу. Так, відповідно до частини четвертої зазначеної статті огляд житла чи іншого володіння особи проводиться лише за вмотивованою постановою судді.

Частинами п`ятою та шостою цієї статті встановлено, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а також за письмовою згодою володільця огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено без постанови судді. Для проведення у невідкладних випадках огляду місця події в житлі чи іншому володінні особи, який здійснюється за її заявою або повідомленням про вчинений щодо неї злочин, а так само у разі відсутності цієї особи або неможливості отримати від неї згоду на проведення невідкладного огляду місця події, рішення суду не потребується.

При цьому, згідно з частиною сьомою статті 190 КПК України (в редакції 1960 року), у випадках, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті, слідчий в протоколі огляду обов`язково зазначає причини, що обумовили проведення огляду без постанови судді, та протягом доби з моменту проведення цієї дії повідомляє про здійснений огляд житла чи іншого володіння особи та його наслідки прокурора, який здійснює нагляд за досудовим слідством.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.2008 № 2 «Про деякі питання застосування судами України законодавства при дачі дозволів на тимчасове обмеження окремих конституційних прав і свобод людини і громадянина під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, дізнання і досудового слідства» роз`яснено, що згідно з вимогами ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" судам необхідно враховувати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини поняття "житло" у п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює не лише житло фізичних осіб. Воно може поширюватися на офісні приміщення, які належать фізичним особам, а також офіси юридичних осіб, їх філій та інші приміщення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» роз`яснено, що судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК. Якщо суд встановить, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, то суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувального вироку.

Оскільки, огляд приміщення стоматологічного кабінету, який підпадає під поняття "житло", було проведено без постанови судді та без письмової згоди володільця, а в протоколі огляду не зазначено про причини, що обумовили його проведення без постанови судді, як і відсутні докази того, що протягом доби прокурору було повідомлено про проведення цієї слідчої дії, суд визнає протокол огляду місця події від 27.03.2012 недопустимим доказом, як одержаний незаконним шляхом внаслідок порушення фундаментального права людини на недоторканність житла, гарантованого статтею 30 Конституції України.

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України (№ 2)», «Яременко проти України (№2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Виходячи з наведеного, судом визнаються недопустимими і всі подальші похідні докази отримані внаслідок проведення огляду місця події 27.03.2012 в приміщенні стоматологічного кабінету, які ґрунтуються на дослідженні речових доказів, отриманих незаконним шляхом, а саме фактичні дані, що містяться в:

висновку експерта № 10-052 від 11.04.2012 про проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин, в ході якої досліджувалися грошові кошти, тампони, зразок препарату, халат (т. 5, а.с. 170-177);

висновку експерта № 70 від 05.05.2012 про проведення судово-технічної експертизи документів, в ході якої досліджувалися банкноти ФБР США (т. 5, а.с. 161-162);

протоколі огляду від 16.07.2012, в частині огляду вилучених у ОСОБА_13 грошей та халату (т. 5, а.с. 68-74).

З врахуванням доктрини «плодів отруєного дерева» суд також визнає недопустимими доказами дані, що містяться в показаннях свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були понятими в ході проведення огляду місця події 27.03.2012 в приміщенні стоматологічного кабінету, в частині, що стосується інформації про хід цієї слідчої дії.

Окрім того, як на доказ винуватості підсудних орган досудового розслідування та державний обвинувач посилаються на дані протоколу прослуховування звукозапису від 29.03.2012 та самого звукозапису, згідно з якими на диктофоні «OLYMPUS» DIGITAL VOICE RECORDER VN-8500PC, який був наданий ОСОБА_8 разом із заявою про вчинення злочину, міститься запис розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яка відбулася 26.03.2012 (т. 2, а.с. 127-129).

Оцінюючи цей доказ на предмет законності (допустимості), суд враховує, що відповідно до ст. 5 Закону України від 18.02.1992 № 2135-XII «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі - Закон № 2135-XII) оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у частині першій цієї статті, а проведення її громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2011 у справі № 1-31/2011 обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних у результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом № 2135-XII, особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності. Конституційний Суд України у цьому Рішенні зазначив, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у ч. 1 ст. 5 Закону № 2135-XII. Відповідно до частини другої вказаної статті проведення такої діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами чи їх підрозділами, крім визначених у частині першій цієї статті, заборонено.

Конституційний Суд України виходив з того, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і ззовні.

За змістом цього Рішення при оцінюванні на предмет допустимості як доказів у кримінальній справі фактичних даних, що містять інформацію про скоєння злочину чи підготовку до нього та подані в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 66 КПК України (в редакції 1960 року), необхідно враховувати ініціативний або ситуативний (випадковий) характер дій фізичних або юридичних осіб, їх мету та цілеспрямованість при фіксуванні зазначених даних.

Подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно із ч. 2 ст. 66 КПК України (в редакції 1960 року) речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених у Конституції України, зокрема, внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 здійснював аудіозапис своєї розмови з підсудним ОСОБА_11 на свій власний диктофон з метою подальшого викриття ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину за допомогою зробленого запису, а надалі передав диктофон працівникам міліції. Тобто, записуючи на диктофон розмову із ОСОБА_11 , потерпілий за власною ініціативою здійснював оперативно-розшукову діяльність, що прямо заборонено законом. Ураховуючи, що ініціативні дії потерпілого ОСОБА_8 щодо фіксування розмови на диктофон здійснені без попереднього дозволу суду, внаслідок чого були порушені права підсудного, зокрема, право на недоторканність особистого життя, яке гарантоване статтею 32 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає недопустимим доказом фактичні дані, отримані під час здійснення аудіозапису розмови потерпілого ОСОБА_8 з підсудним ОСОБА_11 .

З врахуванням доктрини «плодів отруєного дерева» суд також визнає недопустимими доказами дані, що містяться в протоколі прослуховування звукозапису від 29.03.2012.

Окрім того, орган досудового розслідування та державний обвинувач на підтвердження винуватості підсудних у вчиненні інкримінованого їм злочину посилаються на дані протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу за оперативно-розшуковою справою № 1241 від 16.04.2012, додатком до якого є оптичний диск DVD-R № 89 нт, згідно з яким в ході оперативно-технічного заходу здійснено запис розмови 27.03.2012 потерпілого ОСОБА_8 з підсудними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т. 2, а.с. 104-109).

Оцінюючи цей доказ на предмет законності (допустимості), суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 2135-XII в редакції від 12.06.2011, яка діяла на час проведення вищевказаного оперативно-технічного заходу, негласне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, зняття інформації з каналів зв`язку, контроль за листуванням, телефонними розмовами, телеграфною та іншою кореспонденцією, застосування інших технічних засобів одержання інформації проводяться за рішенням суду, прийнятим за поданням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника.

Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.2008 № 2, відповідно до пунктів 7, 9 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону № 2135-XII, п. 6 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність", ст. 15 Закону України "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" за вмотивованим рішенням суду, зокрема, може бути застосоване таке обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 30, 31, 32 Конституції України як застосування інших технічних засобів одержання інформації. Обмеження вказаних конституційних прав і свобод людини і громадянина під час проведення оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

В абзаці п`ятому пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.2008 № 2, роз`яснено, що під іншими технічними засобами отримання інформації слід розуміти такі засоби, які дають змогу негласно фіксувати поза каналами зв`язку розмови, дії, обстановку.

Як вбачається з протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу за оперативно-розшуковою справою № 1241 від 16.04.2012, відділом оперативного документування УСБУ в Житомирській області на підставі ч. 2 ст. 8 Закону № 2135-XII 27.03.2012 було проведене негласне фіксування поза каналами зв`язку розмови потерпілого з підсудними. Однак, ні в протоколі, ні в матеріалах кримінальної справи не міститься інформації, про рішення суду, яким надано дозвіл на проведення такого оперативно-технічного заходу.

В згаданому судом вище Рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 у справі № 1-31/2011 міститься висновок про те, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом.

За наведених обставин, суд визнає недопустимим доказом фактичні дані, отримані в ході негласного фіксування розмови 27.03.2012 ОСОБА_8 з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що містяться в протоколі за результатами проведення оперативно-технічного заходу за оперативно-розшуковою справою № 1241 від 16.04.2012 та доданому до нього оптичному диску DVD-R № 89 нт, оскільки вони отримані без дотримання конституційних положень щодо недоторканості особистого життя та з порушенням порядку, встановленого законом.

У зв`язку з цим та з врахуванням доктрини «плодів отруєного дерева», суд також визнає недопустимими доказами фактичні дані, що містяться у:

протоколі огляду від 16.07.2012 в частині огляду протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу у оперативно-розшуковій справі № 2141 від 16.04.2012 та огляду оптичних носіїв інформації інв. № 89нт (т. 5, а.с. 68-74);

висновку № 4054/07 від 08.06.2012 судової криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису по кримінальній справі № 085015/12, згідно з яким проводилася судова експертиза оптичного диску № 89 із відео-звукозаписами розмов (т. 5, а.с. 187-201).

Окрім того, за версією досудового розслідування та державного обвинувача вчинення підсудними інкримінованого їм злочину підтверджується такими доказами:

- копією протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП від 19.03.2012 серії ПЗ № 10098, в якому зафіксовано, що у ОСОБА_12 під час особистого огляду вилучено паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження (т. 2, а.с. 67-68);

- копією постанови про затримання ОСОБА_12 в порядку ч. 3 ст. 263 КУпАП від 19.03.2012, яка підписана ОСОБА_16 та затверджена ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 125);

- копією постанови про звільнення з КТЗ при черговій частині Бердичівського МВ УМВС ОСОБА_12 від 21.03.2012, яка підписана ОСОБА_16 та затверджена ОСОБА_10 . Підставою для звільнення зазначено, що було встановлено особу, з`ясовано обставини придбання вилученого (т. 1, а.с. 126);

- копією супровідного листа від 22.03.2012 № 6/397, відповідно до якого матеріали дослідчої перевірки щодо ОСОБА_12 передані до СВ ЛВ на ст. Козятин УМВС на ПЗЗ. Зазначений лист підписаний ОСОБА_10 (т. 2, а.с. 62);

- копією постанови про порушення кримінальної справи від 22.03.2012 щодо ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 309 КК України (т. 2, а.с. 61);

- даними протоколу виїмки від 28.03.2012, під час якої вилучено матеріали кримінальної справи № 31-1216 по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 309 КК України (т. 2, а.с. 57).

Оцінюючи ж наведені докази, суд виснує, що фактичні дані, які містяться в протоколі від 19.03.2012, постановах від 19.03.2012, 21.03.2012, 22.03.2012, листі від 22.03.2012, протоколі від 28.03.2012, не мають жодного доказового значення та не містять даних про обставини, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, оскільки факт затримання ОСОБА_12 та подальші процесуальні дії щодо нього перебувають поза межами цього судового розгляду.

Окрім того, на підтвердження винуватості підсудних у вчиненні злочину, орган досудового розслідування та державний обвинувач посилаються на такі докази:

- дані протоколу виїмки від 31.03.2012, під час якої у ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон Nokia 1650 (т. 5, а.с. 15);

- дані протоколу огляду від 31.03.2012, в ході якого оглянуто вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон Nokia 1650 у корпусі сіро-чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 , та встановлено, що в мобільному телефоні відсутня будь-яка інформація, яка б цікавила слідство (т. 5, а.с. 16);

- дані протоколу виїмки від 03.04.2012, під час якої у ОСОБА_15 вилучено мобільний телефон Nokia 6131, імеі НОМЕР_4 (т. 5, а.с. 27);

- дані протоколу огляду від 03.04.2012 з роздруківкою телефонної книжки ОСОБА_10 та фототаблицями до нього, в ході якого оглянуті: мобільний телефон «NOKIA», вилучений у ОСОБА_13 , мобільний телефон «NOKIA» 1280, вилучений у ОСОБА_10 , мобільні телефони «NOKIA» та «SONYERICSSON» К770і, вилучені у ОСОБА_11 , мобільний телефон «NOKIA» 6131, вилучений у свідка ОСОБА_15 . При проведення огляду цих телефонів, серед телефонних номерів та абонентів, які у них містяться, слідчим вказані з`єднання таких абонентів: 21.03.2012 - ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , 26.03.2012 - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ; 27.03.2012 - ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (т. 5, а.с. 28-61);

- дані протоколу огляду від 16.07.2012 з фототаблицею до нього та з копіями оглянутих документів та роздруківками, під час якого проведено огляд ряду речей та документів, а саме:

кримінальної справи № 31/1216 щодо ОСОБА_12 за ст. 309 ч. 1 КК України, яка порушена 22.03.2012;

роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих в ЗАТ «Київстар», щодо абонентського номера, яким користується ОСОБА_16 , оглядом яких встановлена наявність 19.03.2012, 20.03.2012, 22.03.2012, 23.03.2012, 24.03.2012, 26.03.2012, 27.03.2012 телефонних з`єднань з ОСОБА_10 ;

роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих в ЗАТ «Київстар», щодо абонентського номера, яким користується ОСОБА_13 , оглядом яких встановлена наявність 20.03.2012-26.03.2012 телефонних з`єднань з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а 27.03.2012 - з ОСОБА_8 ;

роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих в ЗАТ «Київстар», щодо абонентського номера, яким користується ОСОБА_10 , оглядом яких встановлена наявність телефонних з`єднань: 19.03.2012 - з ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , 20.03.2012 - з ОСОБА_11 , ОСОБА_28 , 22.03.2012 - з ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , 23.03.2012 - з ОСОБА_28 , 24.03.2012 з ОСОБА_28 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , 25.03.2012 з ОСОБА_28 , ОСОБА_11 ; 26.03.2012 з ОСОБА_28 , ОСОБА_16 ; 27.03.2012 з ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , вхідне SMS від ОСОБА_28 ;

роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих в ЗАТ «Київстар», щодо абонентського номера, яким користується ОСОБА_8 , оглядом яких встановлена, наявність телефонних з`єднань: 23.03.2012, 25.03.2012 та 26.03.2012 - з ОСОБА_11 , 27.03.2012 - з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_28 та вхідне SMS від ОСОБА_11 ;

роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих у ЗАТ «Київстар», щодо абонентського номера, яким користується ОСОБА_11 , оглядом яких встановлена наявність телефонних з`єднань: 19.03.2012 з ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , 20.03.2012 - ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , 22.03.2012 ОСОБА_10 , 23.03.2012 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , 25.03.2012 ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , 26.03.2012 ОСОБА_8 (т. 5, а.с. 68-74, т. 2, а.с. 58-94, 159-172, 174-177, 184-189, 195-220, 226-236, 243-259).

Оцінюючи наведені докази, суд доходить висновку, що з певною долею ймовірності (тобто, якщо вказані особи дійсно особисто здійснювали телефонні розмови) зазначені протоколи виїмки та протоколи огляду можуть підтверджувати спілкування підсудних, потерпілого та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Разом з тим, таке спілкування саме по собі, без розкриття змісту цих розмов, не може слугувати достатнім доказом винуватості підсудних у вчиненні інкримінованого їм злочину. Тому, суд оцінює їх у взаємозв`язку із показаннями вказаних осіб. При цьому, сам факт спілкування останніми не заперечується.

Окрім того, судом також було досліджено решту доказів, якими орган досудового розслідування та державний обвинувач підтверджують вчинення підсудними злочину, а саме дані:

- письмової заяви про злочин від 26.03.2012, в якій ОСОБА_8 , попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 383, 384 КК України, зокрема вказав, що стосовно нього має місце вимагання хабаря в сумі 1500 гривень з боку начальника лінійного відділу міліції ОСОБА_10 та його заступника. Гроші він має передати 27.03.2012. Розмову з приводу передачі ОСОБА_10 1500 гривень, яка відбулась 26.03.2012, він записав на власний диктофон «Олімпус», який долучив до заяви (т. 1, а.с. 9);

- протоколу огляду, маркування та вручення коштів від 27.03.2012, при проведенні якого в службовому кабінеті УСБУ в Житомирській області оглянуто особисті грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 1500 гривень номіналом 7 по 200 та 1 по 100 гривень, записано серії та номери купюр та виготовлено їх ксерокопії. При цьому вказані купюри помічені за допомогою спеціального невидимого препарату «Проминь-1», нанесено невидиме маркування у виді слова «ХАБАР», після чого їх передано ОСОБА_8 . З його пояснень, вказані кошти він мав передати ОСОБА_11 за сприяння в уникненні його сином кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. (т. 1, а.с. 15-19);

- протоколу огляду, маркування та вручення коштів від 27.03.2012, при проведенні якого в службовому кабінеті УСБУ в Житомирській області в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 в період часу з 11:20 год. по 11:40 год. оглянуто особисті грошові кошти ОСОБА_8 в сумі 1500 доларів США номіналом по 100 доларів, записано серії та номери купюр, виготовлено їх ксерокопії. При цьому вказані купюри помічені за допомогою спеціального невидимого препарату «Світлячок-М», після чого їх передано ОСОБА_8 . З його пояснень, вказані кошти він мав передати ОСОБА_11 за сприяння в уникненні його сином кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. (т. 1, а.с. 20-25);

- інформації Національного банку України про те, що офіційний курс гривні до долара США станом на 27.03.2012 становив 7,986 гривень за 1 долар США (т. 1, а.с. 118).

Надаючи оцінку фактичним даним, які містяться в зазначених заяві про злочин від 26.03.2012, протоколах огляду, маркування та вручення коштів від 27.03.2012, інформації НБУ, суд вважає, що вони як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, не є настільки достатніми, щоб бути покладеними в основу обвинувачення та підтверджувати існування обставин, про які зазначено в обвинуваченні. При цьому, протокол огляду, маркування та вручення коштів (1500 гривень) від 27.03.2012 не містить даних про обставини, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, оскільки предметом злочину, який інкримінується підсудним, є грошові кошти в доларах США.

Оцінюючи ж усі досліджені в судовому засіданні в ході судового слідства докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що органом досудового слідства та державним обвинувачем не надано достатньо належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності беззаперечно доводили наявність в діях підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008).

Так, підсудним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інкримінується закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (закінчений замах на шахрайство), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до статті 190 КК України (в редакції від 15.04.2008) об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Дослідженими судом доказами не доведено поза розумнім сумнівом, що спілкуючись з потерпілим та роз`яснюючи йому положення кримінального закону про можливість звільнення його сина від кримінальної відповідальності за зберігання наркотичного засобу після проходження ним лікування від наркоманії, та сприяючи певним чином у влаштуванні останнього до медичного закладу, підсудні мали за мету заволодіти грошовими коштами потерпілого в сумі 1500 доларів США. При цьому, суд не дає оцінку діям підсудних в контексті їх відповідності службовим та посадовим обов`язкам працівників міліції.

З оголошених показань свідка ОСОБА_15 , наданих на судовому слідстві у попередніх складах суду, вбачається, що підсудний ОСОБА_11 дійсно з ним домовлявся про влаштування особи на лікування до наркологічного диспансеру, при цьому вартість таких «послуг» він оцінив в 1500-2000, не називаючи грошової одиниці, зустрітися з цією метою вони мали 27.03.2012, що також опосередковано підтверджується телефонними з`єднаннями між підсудним та свідком. Свідок також заперечив те, що частину коштів він мав передати комусь з підсудних. При цьому, суд не приймає до уваги показання цього свідка на досудовому слідстві, адже в ході судового слідства у попередніх складах суду він неодноразово заявляв про тиск на нього під час дачі показань слідчому та відмовлявся від цих показань. У зв`язку зі смертю свідка, суд не має можливості підтвердити або спростувати такі його твердження.

З наданих суду та оголошених показань свідка ОСОБА_13 , які не спростовані іншими доказами, вбачається, що 27.03.2012 підсудні просили його отримати передачу (пиво), однак він жодного разу не підтверджував того, що мав отримати гроші для подальшої їх передачі підсуднім.

Жодні інші докази, в т.ч. й показання потерпілого, не можуть достовірно підтвердити, що метою підсудних було заволодіння чужим майном. При цьому, потерпілий в судовому засіданні фактично відмовився відповідати на запитання, що не дало можливості суду безпосередньо дослідити його показання відповідно до ст. 257 КПК України (в редакції 1960 року), а сторона захисту була позбавлена можливості поставити йому запитання щодо його показань з урахуванням усіх інших доказів, з`ясувати чи уточнити обставини, що могли викликати сумніви, в тому числі зумовлені розбіжностями між ними. Тому показання потерпілого не можуть бути розцінені судом як джерело доведення винуватості підсудних поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд доходить висновку, що підсудних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід визнати невинними в скоєнні злочину та виправдати, у зв`язку з тим, що в їх діянні немає складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008).

У зв`язку з тим, що підсудних визнано невинними у вчиненні злочину, відповідно до ст. 93 КПК України (в редакції 1960 року) понесені на проведення судових експертиз судові витрати не підлягають стягненню з підсудних та приймаються на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року).

З огляду на постановлення виправдувального вироку, застосовані щодо підсудних запобіжні заходи підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 323, 324, 327 КПК України (в редакції 1960 року), суд -

постановив:

ОСОБА_10 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008), та виправдати у зв`язку з тим, що в діянні підсудного немає складу злочину.

ОСОБА_11 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції від 15.04.2008), та виправдати у зв`язку з тим, що в діянні підсудного немає складу злочину.

Запобіжні заходи, обрані щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вигляді підписок про невиїзд - скасувати.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме:

диктофон «OLIMPUS DIGITAL VOICE RECORDER VN-8500PC», мобільний телефон Nokia 1650, імеі НОМЕР_3 , який відповідно до постанови старшого слідчого від 31.03.2012 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , 1500 доларів США та 1400 гривень, які відповідно до постанови старшого слідчого від 16.07.2012 передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - повернути законному володільцю ОСОБА_8 ;

мобільний телефон «NOKIA 2610», імеі НОМЕР_5 , який відповідно до постанови старшого слідчого від 03.04.2012 переданий на зберігання ОСОБА_13 , халат, вилучений у ОСОБА_13 , - повернути законному володільцю ОСОБА_13 ;

мобільний телефон «NOKIA 1280», імеі НОМЕР_6 - повернути законному володільцю ОСОБА_10 ;

мобільні телефони «NOKIA 6300», імеі НОМЕР_7 , «SONY ERICSSON К770І», імеі НОМЕР_8 - повернути законному володільцю ОСОБА_11 ;

мобільний телефон «NOKIA 6131», імеі НОМЕР_4 , який відповідно до постанови старшого слідчого від 03.04.2012 переданий на зберігання ОСОБА_15 , - повернути спадкоємцям ОСОБА_15 ;

протокол за результатами проведення оперативно-технічного заходу у оперативно-розшуковій справі № 2141 від 16.04.2012; оптичні носії інформації інв. № 89нт 1 шт.; копії кримінальної справи № 31/1216 відносно ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 309 КК України; роздруківки вихідних і вхідних телефонних дзвінків, отриманих в ЗАТ «Київстар», які відповідно до постанови старшого слідчого від 16.07.2012 приєднані до матеріалів справи, - залишити у матеріалах кримінальної справи.

Арешт, накладений відповідно до постанови старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області від 11.04.2012 на рухоме та нерухоме майно, а також цінності ОСОБА_11 скасувати.

Арешт, накладений відповідно до постанови старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області від 11.04.2012 на рухоме та нерухоме майно, а також цінності ОСОБА_10 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1