Справа №: 398/487/25
провадження №: 1-кп/398/284/25
ВИРОК

Іменем України

"06" серпня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії кримінальне провадження № 0001717 від 08.11.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.04.2022 року солдата ОСОБА_5 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в складі команди військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, з моменту відправлення 31.05.2022 року до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набув статус військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 31.05.2022 року до 03.07.2022 року, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2022 № 186 ОСОБА_5 , призначеного наказом начальника регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 05.07.2022 року № 96-РС, на посаду стрільця військової частини НОМЕР_2 та з 05.07.2022 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення, вказано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Так, відповідно до п. п. 1-3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановленні розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді стрільця військової частини НОМЕР_2 , солдат, ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички та майстерність, знати та виконувати свої службові обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно та неухильно додержуватись порядку і правил встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитись до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватись військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у відповідності до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 року, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 року, почав діяти воєнний стан в Україні, який неодноразово безперервно продовжувався указами Президента України та діяв до теперішнього часу.

Так, діючи в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 на початку 2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , в період з початку 2023 року по 08.11.2024, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_2 незаконно придбав шляхом віднайдення в місцях безпосереднього вогневого контакту з ворогом збройними формуваннями російської федерації 58 проміжних патронів 5,45*39мм, з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення які являються боєприпасами та придатні для стрільби. Далі у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаних вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаних вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , знайдені ним боєприпаси забрав із місця виявлення внаслідок чого незаконно придбав (отримав у володіння та розпорядження) зазначені боєприпаси, які у невстановлений досудовим слідством спосіб незаконно перевіз до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Тим самим, ОСОБА_5 вчинив незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши прокурорів, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії кримінальних тяжких, відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та висловив каяття з приводу вчиненого, раніше не судимий, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_5 у разі призначення йому за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.263 КК України. Також суд вважає, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, одружений, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, тому суд вважає, що обвинувачений спроможний виконувати свої процесуальні обов`язки до набрання вироком законної сили, без застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , витрати за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/112-24/13945-БЛу розмірі 1591,80 грн (одна тисяча пятсот девяносто одна гривня вісімдесят копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: предмет схожий на магазин та 30 предметів схожі на набої, які упаковано до спецпакету RIC2235900; предмет схожий на магазин та 28 предметів схожі на набої, які упаковано до спецпакету RIC2238746, які після проведення експертного дослідження визнанні боєприпасами упаковані до спецпакету «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА» 6171225 та передані на зберігання до кімнати речових доказів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - конфіскувати та передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6