ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/592/25 Справа № 336/6187/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 00001253 від 26 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в в м. Феодосія АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17 квітня 2024 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Відповідно до ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК тапризначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2024 року, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 дня позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 при невстановлених обставинах, незаконно придбав корпус ручної оборонно-наступальної протипіхотної гранати DМ51А2 промислового виготовлення та корпус ручної оборонної протипіхотної гранати DМ61 промислового виготовлення та два підшивачі типу DМ82 промислового виготовлення, які став незаконного зберігати при собі з метою подальшого збуту.

20 березня 2024 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір на незаконний збут боєприпасів, перебуваючи в лісосмузі біля автомагістралі Харків-Сімферополь у Шевченківському районі м. Запоріжжя, за грошову винагороду від ОСОБА_9 у розмірі 1600,00 грн збув останньому предмети, які в конструктивному поєднанні являються вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовою ручною оборонно-наступальною протипіхотною гранатою DМ51А2 промислового виготовлення та ручною оборонною протипіхотною гранатою DМ61 промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів, котрі у подальшому ОСОБА_9 видав співробітникам поліції.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 при невстановлених обставинах, діючи умисно без передбаченою законом дозволу, незаконно придбав: корпус бойової оборонної осколкової гранати Ф-1, яка містить у собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, без маркування яку з метою подальшого незаконного зберігання взяв із собою, переніс його до свого місця мешкання, а саме до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де зберігав його під дерев`яною дошкою підлоги приміщення балкону.

В подальшому 24 квітня 2024 року о 08 годині 20 хвилин в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , співробітниками поліції, в присутності понятих та ОСОБА_7 , у приміщенні балкону, під дерев`яною дошкою підлоги було виявлено і вилучено предмет еліпсоїдної форми, який згідно з висновком судової експертизи являється корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, яка містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та вказує, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину під тиском працівників правоохоронних органів та повіривши їх обіцянками, що йому буле призначено менш суворе покарання саме за епізодом збуту ручних гранат. Крім того, правоохоронці використовували, видану свідком ОСОБА_9 ручну гранату РГД-5, яка, за твердженням захисника, була надана свідку для проведення оперативної закупки, як один із засобів тиску на ОСОБА_7 , обіцяючи, що у разі відмови від співпраці зі слідством до його обвинувачення буде доданий ще один епізод. Тим самим спровокували ОСОБА_7 погодитись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК. Також на момент збуту гранат ОСОБА_7 не розумів їх готовність до використання, що було встановлено після проведених експертиз.

Зазначає, що спочатку досудового розслідування ОСОБА_7 не визнавав вину, в тому числі за епізодом зберігання гранати Ф-1, однак ці обставини не досліджувались через розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК. Наразі обвинувачений звернувся із заявою до ДБР щодо застосування тиску стосовно останнього.

Також захисник не погоджується з рішенням суду щодо стягнення з обвинуваченого витрат за всі проведенні експертизи, так як одна з них проведена за гранатою РГД-5 та підпривачем УЗРГМ, яка була видана ОСОБА_9 і даний речовий не відноситься до даного обвинувачення.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

За змістом ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повній мірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Перевіривши дотримання судом першої інстанції вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд доходить висновку, що місцевий суд належним чином виконав вимоги ст. 349 КПК, забезпечив дотримання прав обвинуваченого, роз`яснив останньому порядок та особливості розгляду кримінального провадження в порядку ч 3 ст. 349 КПК, а доводи захисника істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, спростовуються технічною фіксацією судового засідання.

Розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 у суді першої інстанції відбувався в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, у зв`язку з тим, що обвинувачений свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, та не оспорював обставини, викладені у обвинувальному акті.

Водночас в апеляційній скарзі захисник посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 349 КПК, що в подальшому позбавило можливості апеляційного оскарження вироку суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК.

Слід зазначити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.

Повне визнання вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК.

Вищевикладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладені в постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 640/4713/19.

Зазначених положень процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та технічного запису судового розгляду в суді першої інстанції слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 у присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за кожним епізодом визнав повністю, надав показання в яких підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з усіма за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та оголошених прокурором у судовому засіданні і він нічого не оспорює.

Сторони кримінального провадження просили суд розглядати кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК та вважали за недоцільне досліджувати всі докази кримінального провадження та допитувати свідків, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів та відомостей про витрати на проведення судових експертиз і перейти до судових дебатів. При цьому, сторона захисту не заперечувала проти такого розгляду справи, вважала за доцільне застосувати ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки обвинувачений все визнав. Сам обвинувачений підтримав думку захисника, погодився на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.

При цьому, судом першої інстанції належним чином виконані вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що перевірено судом апеляційної інстанції, а саме з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не встановлено сумнівів в добровільності його позиції, а також роз`яснив учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Суд також з`ясував думку обвинуваченого чи бажає він надавати покази, на що останній повідомив, що бажає і надав визнавальні показання та підтвердив, що стороною обвинувачення усі обставини викладно правильно.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд не погоджується з доводами захисника щодо порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК та вважає вказані доводи безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи доводи сторони захисту про здійснення психологічного тиску на ОСОБА_7 зі сторони працівників правоохоронних органів, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Під час допиту обвинуваченого в суді першої інстанції, суд з`ясовував ці обставини щодо добровільності обвинуваченого у його позиції, на що він повідомив, що така позція є усвідомленою та добровільною.

Крім того, за твердженням захисту, начебто тиск полягав у тому, що якщо останній не визнає свою вину, то йому буде додатково інкриміновано ще один епізод. В той же час, коли обвинувальний акт перебував на розгляді у суді першої інстанції, такий тиск навіть теоретично не міг бути реалізований, обвинувачений був забезпечений захисником і від час свого допиту міг повідомити про ці обставини, однак останній цього не зробив, а детально, послідовно та добровільно дав викривальні показання та визнав свою провину, тільки просив застосувати до нього положення ст. 75 КК.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції вживались заходу щодо перевірки доводів апеляційної скарги захисника про звернення до Державного бюро розслідувань із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення на підтвердження чого захисник надав скріншот із сайту ДБР з розділу Звернення громадян.

Так на запити апеляційного суду, ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі повідомило, що звернення ОСОБА_7 з приводу можливих протиправних дій з боку окремих співробітників поліції ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яке надійшло з Центрального апарату Державного бюро розслідувань 12.11.2024 направлено для проведення відомчої перевірки до Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області. Станом на 02.04.2025 матеріали перевірки за фактами звернення ОСОБА_7 до ТУ ДБР у м. Мелітополі з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області не надходили.

Згідно з відповіддю Запорізького РУП ГУНП в Запорізької області від 11 квітня 2025 року за вих. № 4605/40/02/2025 повідомлено наступне.

08.04.2025 на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов Ваш лист від 02.04.2025 № 26820/11-кп/803/592/25/336/6187/24/29 з приводу надання інформації чи внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 та про результати службової перевірки, проведеної на підставі листа заступника керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ОСОБА_10 від 12.11.2024 № 11460зкп/мл-2024/17-02-11115/24 за скаргою ОСОБА_7

Повідомляємо, що 14.11.2024 за вх. № К-1287 на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов лист заступника керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ОСОБА_10 від 12.11.2024 № 11460зкп/мл-2024/17-02-11115/24 за зверненням ОСОБА_7 з приводу можливих неправомірних дій працівників відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000153 від 26.01.2024 за підозрою відносно нього вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

На підставі викладених відомостей, наказом начальника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 05.12.2024 № 1325 призначено проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування (висновок від 19.12.2024 № 58667/40/01) встановлено, що відомості, викладені у скарзі ОСОБА_7 з приводу неправомірних дій з боку працівників відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області по відношенню до нього, не знайшли свого підтвердження. До відповіді долучена копія висновку про проведення службового розслідування від 19.12.2024 № 58667/40/01.

Сторона захисту не надала апеляційному суду будь яких підтверджень подання самої заяви про вчинення кримінального правопорушення (окрім скріншоту з сайту), не надано копію самої заяви про вчинення кримінального правопорушення та даних про оскарження невнесення відомостей до ЄРДР, в порядку ст. 303 КПК.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип змагальності у кримінальному провадження, позицію захисту, яка зводилась до твердження в апеляційній скарзі про застосування психологічного тиску на ОСОБА_7 , про який він не зазначав в суді першої інстанції, будучи представлений захисником, а також пасивність дій сторони захисту, яка обмежилась тільки зверненням через сайт ДБР із відповідною заявою, тривалий час не цікавилась результатами розгляду такої заяви, всю інформацію з цього приводу отримано апеляційним судом в межах перевірки доводів апеляційної скарги за результатами якої апеляційний суд вважає такі доводи захисту необґрунтованими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 2 роки, відповідно до ст. 75, 76 КК. Злочин у даному кримінальному провадженні останній вчинив в період іспитового строку.

У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу (ч. 3 ст. 78 КК).

Відповідно до вимог статті 71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції врахував вищевикладені положення кримінального закону та обставини даного кримінального провадження щодо невідбутої частини покарання ОСОБА_7 за попереднім вироком і при визначенні остаточного покарання правильно застосував вимоги ч. 3 ст. 78, ст. 71 КК, призначивши ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та всі обставини справи, тому апеляційний суд доходить висновку, що обраний судом першої інстанції обвинуваченому вид і розмір покарання є законним, обґрунтованим і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, апеляційним судом під час перегляду вироку не встановлено.

Водночас апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника в частині вирішення питання про розподіл процесуальних витрат щодо стягнення з обвинуваченого витрат за всі проведенні експертизи, так як одна з них проведена за гранатою РГД-5 та підпривачем УЗРГМ, оскільки даний речовий не відноситься до даного обвинувачення, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині відлягає зміні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції, зміні.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення вибухотехнічних експертиз Запорізьким НДЕКЦ МВС України в розмірі 7572,80 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4