ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/839/25 Справа № 932/2761/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343 від 18 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343, та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101); АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2101); АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), шляхом позбавлення права на розпорядження цим майном.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведено підстави необхідності накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які є або можуть стати предметом кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні та власності якої перебуває майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що скаржнику не було достовірно відомо про розгляд питання про накладення арешту на його майно, а оскаржувану ухвалу було отримано 03 квітня 2025 року. По суті апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що слідчим суддею належним чином не було досліджено матеріали кримінального провадження та невірно надано оцінку доводам сторони обвинувачення щодо вмотивованості клопотання про арешт майна та наданим доказам. Вказує на те що ОСОБА_7 є законним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Наголошує на тому, що на даний час жодній особі не оголошено підозру в рамках кримінального провадження та органом досудового розслідування не доведено будь-якими доказами, що вказана квартира, на яку накладено арешт, дійсно є предметом злочину. Звертає увагу на те, що факт формального набуття статусу речового доказу, яким є вилучене майно, не є безумовною підставою для накладення на нього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд прийшов до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає причини пропущеного строку на апеляційне оскарження, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , поважними, а тому вказаний строк слід поновити, задовольнивши її клопотання.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження слідчим відділенням ВП №4 ДРУП №1 ГУНП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000343 від 18 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на підставі заяви ОСОБА_10 , про те, що невстановлена особа у період часу з 2022 по 2025 рік шахрайським шляхом незаконно заволоділа квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_11 у розмірі 400 000 грн. (ЖЄО 14871).

В ході досудового розслідування допитано в якості потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що на підставі договорів купівлі-продажу на купівлю нерухомого майна в АДРЕСА_6 вона є власником 3-х квартир, а точніше: буд. 28-р квартира АДРЕСА_7 договір купівлі-продажу від 27.07.2017 року №870; буд. 28-П квартира АДРЕСА_8 договір купівлі-продажу від 26.12.2018 року №2704; буд. 28-р квартира АДРЕСА_9 договір купівлі-продажу від 09.06.2017 року №1072. 3 грудня 2021 року і по 16 березня 2025 року вона змушена була проживати за межами України. По приїзду до України вона з?ясувала, що кв. АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 вже на праві власності належать не їй, хоча вона навіть про це не знала, ніяких документів, довіреностей щодо продажу її квартир вона не підписувала та не складала. На теперішній час в неї у власності залишилась тільки квартира АДРЕСА_9 , але вона вважає, що і її зможуть без її відома продати.

З матеріалів справи вбачається, що копією договору купівлі-продажу від 26 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_12 за р/№2704, підтверджується, що ОСОБА_10 придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

В той же час, з інформаційної довідки №418251712 від 17 березня 2025 року щодо нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_14 за р/№28.

Копією договору купівлі-продажу від 27 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_15 за р/№870, підтверджується, що ОСОБА_10 придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, з інформаційної довідки №418251620 від 17 березня 2025 року щодо нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_14 за р/№77.

Копією договору купівлі-продажу від 09 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_16 за р/№1072, підтверджується, що ОСОБА_10 придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що майно, а саме квартира АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101), квартира АДРЕСА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2101), квартира АДРЕСА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), підлягає арешту, оскільки вказане майно є або може стати предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, що є підставою для накладення арешту на майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, та арешт такого майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, адже, у разі ненакладення арешту на дану квартиру, існують ризики відчуження її третім особам, у зв`язку з чим в цій частині доводи апеляційної скарги представника є безпідставними.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме врахована правова підстава для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження.

Що стосується тверджень представника третьої осіби, щодо майна якої вирішується питання про арешт, в частині того, що жодній особі не було повідомлено про підозру, то апеляційний суд зауважує, що згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Доводи захисника про відсутність підстав для накладення арешту апеляційний суд розцінює як безпідставні, оскільки вони спростовуються встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.

Отже, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не убачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2025 року про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101); АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2101); м.Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 28Р, квартира 9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), шляхом позбавлення права на розпорядження цим майном залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4