Номер провадження 1-кп/754/377/25
Вирок

Іменем України

10 червня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участі адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження № 0000030 від 03.04.2023 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, останнє відоме місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , відомості щодо судимості відсутні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що внаслідок збройної агресії з боку російської федерації із 20.02.2014 року на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя військовослужбовцями збройних сил російської федерації встановлено ефективний контроль як над територією Кримського півострову, так і за діяльністю розташованих там органів влади, чим фактично здійснено тимчасову окупацію вказаної території України.

При цьому, відповідно до ч.1ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до абз.3ч.2ст.1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

В порушення ст.ст.42,43 "Положення про закони і звичаї війни на суходолі" що є додатком до Гаагської конвенції "IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі" від 18.10.1907 російська федерація використовуючи фактичний контроль над органами місцевої влади прийняла нові закони та утворила власні судові і правоохоронні органи.

Для забезпечення роботи незаконно створених судових органів, згідно з Указом Президента російської федерації № 786 від 19.12.2014 року, на посаду «судьи Евпаторийского городского суда Республики Крым» призначено громадянку України ОСОБА_7 , яка до цього займала посаду судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим.

ОСОБА_7 , будучи наділеною окупаційною владою повноваженнями судді, діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2,47,49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії Російською Федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянула справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3ст.18.10 Кодексу про адміністративні правопорушення РФ щодо ОСОБА_5 , який згідно з матеріалами справи наданими "суду", допустив повторне здійснення іноземним громадянином або особою без громадянства трудової діяльності в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону.

Будучи професійним суддею, яка досконало володіє чинним законодавством України, частиною якого є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_7 розуміла, що ОСОБА_5 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи РФ чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаним громадянам України не потрібні та що ОСОБА_5 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений у будь-якому випадку або будь-яким способом переваг цієї Конвенції, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою примусового переміщення, шляхом видворення ОСОБА_5 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 02.02.2018 року в приміщенні «Евпаторийского городского суда Республики Крым», що розташований за адресою: ТОТ АР Крим, м. Євпаторія, проспект Леніна, буд.30, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_5 , постановила рішення №5-53/2018 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_5 , є громадянином України, особа якого в суді підтверджена паспортом громадянина України, проживав на території Автономної Республіки Крим із 1990 року і після тимчасової окупації Кримського півострову російською федерацією не бажав виїжджати з території російської федерації (Криму).

Незважаючи на це, ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (ІV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняла рішення про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5000 російських рублів з примусовим адміністративним видворенням за межі РФ (Криму).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст.147 Конвенції (IV) незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_7 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_5 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустила порушення вимог ст.ст.3,47,49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи наділеною окупаційною владою повноваженнями судді, діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст.2,47,49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії Російською Федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянула справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3ст.18.10 Кодексу про адміністративні правопорушення РФ щодо ОСОБА_4 , який згідно з матеріалами справи наданими "суду", допустив повторне здійснення іноземним громадянином або особою без громадянства трудової діяльності в російській федерації без дозволу на роботу або патенту, якщо такий дозвіл або патент потрібно у відповідності до федерального закону.

Будучи професійним суддею, яка досконало володіє чинним законодавством України, частиною якого є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_7 розуміла, що ОСОБА_4 , відповідно до ст. 3 Конвенції (IV) перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій російською федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно зі ст. 47 Конвенції (IV) жодні додаткові дозволи РФ чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополь за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаним громадянам України не потрібні та що ОСОБА_4 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений у будь-якому випадку або будь-яким способом переваг цієї Конвенції, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою примусового переміщення, шляхом видворення ОСОБА_4 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 02.02.2018 року в приміщенні «Евпаторийского городского суда Республики Крым», що розташований за адресою: ТОТ АР Крим, м. Євпаторія, проспект Леніна, буд.30, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_4 , постановила рішення №5-48/2018 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , є громадянином України, особа якого в суді підтверджена паспортом громадянина України, проживав на території Автономної Республіки Крим із 1990 року і після тимчасової окупації Кримського півострову російською федерацією не бажав виїжджати з території російської федерації (Криму).

Незважаючи на це, ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (ІV), згідно з якою заборонені, незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняла рішення про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5000 російських рублів з примусовим адміністративним видворенням за межі РФ (Криму).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст.147 Конвенції (IV) незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, є одним із серйозних порушень цієї Конвенції (IV), ОСОБА_7 постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_4 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустила порушення вимог ст.ст.3,47,49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.438 КК України, тобто порушила закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, яке виразилось у порушенні вимог ст.ст.47,49,64,67,70 та 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п. а ч.4 ст.85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, а саме у депортації (видворенні) громадянин України ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.438 КК України.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 (in absentia), суд дотримався процедури встановленої процесуальним законом для такого розгляду та прав обвинуваченої.

За змістом абзацу 1 ч.3ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної ВР України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

У свою чергу, за змістом ч.2ст.297-1 КПК України вбачається серед переліку певних злочинів й посилання на ст.438 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_7 .

Суд під час проведення спеціального судового розгляду кримінального провадження, у відповідності до вимог ч.1,2ст.135 КПК України, був позбавлений можливості направити судову повістку за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_7 у зв`язку з припиненням АТ`Укрпошта» приймання та пересилання до материкової частини України всіх видів поштових відправлень, адресованих на тимчасову окуповану територію Автономної Республіки Крим.

У відповідності до вимог ч.8ст.135 КПК України, судом надсилались повістки шляхом опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», а також надсилались для опублікування повістки на веб-сайті Офісу Генерального прокурора, де публікувались повідомлення органом досудового розслідування.

Крім того, у судовому засіданні прокурор надав звіти відправки судових повісток на електронну пошту Євпаторійського міського суду АР Крим, із підтвердженням відправки повісток, тобто за місцем роботи обвинуваченої ОСОБА_7 .

Таким чином суд маючи на меті гарантувати права обвинуваченої, здійснив усі дії відповідно до процесуального законодавства та міжнародно-правових стандартів, щоб інформувати обвинувачену про те, що по відношенню неї розпочато та здійснюється кримінальне провадження, про що свідчать вищевказані об`єктивні чинники, які доводять, що обвинувачена була достатньо проінформована про судове провадження відносно неї.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник у судовому засіданні вказав про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.438ч.1 КК України та просив її виправдати.

У відповідності до вимог ст.31 КПК України ні прокурор ні захисник на колегіальному розгляді судового провадження не наполягали.

Судовий розгляд проводився у відкритому судовому засіданні, суд заслухав показання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , дослідив письмові докази, які прокурором оголошувались з позиції того, які обставину висунутого обвинувачення підтверджує саме цей письмовий доказ, порушувалось питання про їх долучення, вислуховувалась думка захисника в цій частині.

Зокрема в судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпілий ОСОБА_5 показав, що він працював у місті Новоозерську, здійснював реконструкцію дитячого садка. Зимою 2018 року територію будівництва оточили працівник міграційної служби та його затримали, повідомивши, що він порушив законодавство рф, а саме незаконно перебуває на території рф. Потім відвезли його у м. Євпаторія, де у відділі міграційної служби його допитували, після чого його відвезли до суду м. Євпаторія. В подальшому його завели до зали судових засідань, де перебувала суддя ОСОБА_7 . Засідання було дуже коротке, в ході якого, судді було відомо, що він є громадянин України, у судді була копія його паспорту. Суддя оголосила, що я, ОСОБА_8 , буду депортований. Після цього його під наглядом працівників поліції відвезли в м. Армянськ, а потім на російсько-український кордон, де він перейшов на територію України. Вказав, що підставою для його видворення з півострова стало рішення суду про його видворення і цим рішенням були порушені його права як громадянина України.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції був допитаний потерпілий ОСОБА_9 , який показав, що він працював у місті Новоозерську, здійснював реконструкцію дитячого садка. На початку лютого 2018 року територію будівництва оточили працівники ФСБ та його затримали, повідомивши, що він порушив законодавство рф, а саме незаконно перебуває на території рф. Потім відвезли його у м. Євпаторія, де у відділі міграційної служби його допитували, після чого його відвезли до суду м. Євпаторія. В подальшому його завели до зали судових засідань, де перебувала суддя ОСОБА_7 . Засідання було дуже коротке, в ході якого, судді було відомо, що він є громадянин України, у судді була копія його паспорту. Суддя оголосила, що він, ОСОБА_10 , буде депортований. Після цього його під наглядом працівників поліції відвезли десь під місто Джанкой, а потім на російсько-український кордон, де він перейшов на територію України. Вказав, що підставою для його видворення з півострова стало рішення суду про його видворення і цим рішенням були порушені його права як громадянина України.

У відповідності до вимог ст.349 КПК України в судовому засіданні, за участю сторін досліджено надані прокурором письмові докази, зокрема:

- витяг з ЄРДР за № 0000030 від 03.04.2023 року, з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що згідно з повідомленням ГУ СБУ в АР Крим встановлено, що «суддею Евпаторийского городского суда Республики Крым ОСОБА_7 » в порушення заборони, передбаченої ст..47,49,64,67,70,147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п.1ст.4 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949р., що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів(Протокол 1) за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим незаконно видворили громадянина ОСОБА_5 , що відповідно до ст..147 Конвенції є серйозним порушенням законів та звичаїв війни. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР вказано як матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень;

- рапорт старшого оперуповноваженого 2 сектору ГВ ЗНД 1 управління ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_11 , відповідно до якого, в ході проведення контррозвідувальних дій ним було виявлено факт незаконного видворення «суддею Евпаторийского городского суда Республики Крым ОСОБА_7 » в порушення заборони, передбаченої ст..47,49,64,67,70,147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п.1ст.4 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949р., що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів(Протокол 1) за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідно до ст..147 Конвенції є серйозним порушенням законів та звичаїв війни із додатками, а саме копією указу президента рф «О назначении судей федеральних судов», відповідно до якого ОСОБА_7 було обрано суддею Євпаторийського городского суда.

- дані, що містяться в акті огляду від 29.03.2023 року, відповідно до якого в ході огляду офіційної Інтернет сторінки «Судебние и нормативние акти рф» було встановлено, суддя Євпаторийского городского суда ОСОБА_7 рішенням у справі №5-53/2018 від 02.02.2018 року грубо порушуючи вимоги українського та міжнародного гуманітарного права, призначила ОСОБА_5 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5000 російських рублів та примусове адміністративне видворення за межі рф.

- дані, що містяться в обліковій картці на особу ДМС України на ім`я ОСОБА_7

- доручення на проведення досудового розслідування;

- повідомлення про початок досудового розслідування;

- постанова про визначення підслідності;

- дані, що містяться у відповіді на запит слідчого ГУ СБ України до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а саме відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи, що стосуються громадянки ОСОБА_7

- дані, що містяться у відповіді начальника Головного центу обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 02.05.2023 року, відповідно до якого, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянки України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 21.01.2018 року по 15.05.2023 року в базі даних не виявлено;

- дані, що містяться у відповіді заступника начальника Головного сервісного центру МВС від 02.05.2023 року, згідно якого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії В.

- дані, що містяться у відповіді заступника керівника офісу Президента України від 02.05.2023 року, згідно якого матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з поданою нею заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили.

- дані, що містяться у відповіді керівника секретаріату ВККС України, згідно якої за даними автоматизованої системи діловодства Комісії, 28.05.2015 року за №8вк-4067/15 зареєстровано звернення Генерального прокурора України щодо поведінки 283 суддів Автономної Республіки Крим, зокрема судді Євпаторійського міського суду ОСОБА_7 . Рішенням Комісії від 10.11.2015 року №3009/дп-15 направлено до Вищої Ради юстиції висновок щодо встановлення Комісією фактів, які свідчать про порушення присяги суддями, зокрема ОСОБА_7 , та рекомендовано Вищій Раді юстиції розглянути питання про звільнення її з посади. Постановою Верховної Ради України від 19.04.2016 року №1252-VII ОСОБА_7 звільнено з посади судді у зв`язку з порушенням присяги судді.

- дані, що містяться у відповіді Голови вищої ради правосуддя від 15.05.2023 року, згідно якої рішенням Вищої Ради юстиції від 24.12.2015 року №1206/0/15-15 вирішено внести до Верховної Ради України подання про звільнення за порушення присяги, зокрема судді Євпаторійського міського суду ОСОБА_7 . Постановою Верховної Ради України від 19.04.2016 року №1252-VII ОСОБА_7 звільнено з посади судді у зв`язку з порушенням присяги судді, з додатками.

- дані, що містяться у заяві ОСОБА_5 про визнання його потерпілим у кримінальному провадження № 0000030;

- дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_5 впізнав на фотознімку ОСОБА_7 , як особу, що представлялась суддею Євпаторийского городского суда.

- дані, що містяться у відповіді в.о. начальника Головного центу обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 18.08.2023 року, відповідно до якого, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянки України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 08.11.2017 року по 25.08.2023 року в базі даних не виявлено;

- дані, що містяться у протоколі огляду речей та документів від 22.08.2023 року, згідно якого в ході огляду веб-сайту в мережі Інтернет - сайт суддівські рішення рф, встановлено, що ОСОБА_7 як суддя Євпаторийского городского суда ухвалювала судові рішення.

- дані, що містяться у протоколі огляду речей і документів від 29.08.2023 року, згідно якого в ході огляду офіційного сайту «Евпаторийский городской суд» було встановлено, що суддею даного суду є ОСОБА_7

- витяг з ЄРДР за № 0000031 від 03.04.2023 року, з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що згідно з повідомленням ГУ СБУ в АР Крим встановлено, що «суддею Евпаторийского городского суда Республики Крым ОСОБА_7 » в порушення заборони, передбаченої ст..47,49,64,67,70,147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п.1ст.4 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949р., що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів(Протокол 1) за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим незаконно видворили громадян ОСОБА_4 , що відповідно до ст..147 Конвенції є серйозним порушенням законів та звичаїв війни. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР вказано як матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень;

- рапорт старшого оперуповноваженого 2 сектору ГВ ЗНД 1 управління ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_11 , відповідно до якого, в ході проведення контррозвідувальних дій ним було виявлено факт незаконного видворення «суддею Евпаторийского городского суда Республики Крым ОСОБА_7 » в порушення заборони, передбаченої ст..47,49,64,67,70,147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п.1ст.4 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12.08.1949р., що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів(Протокол 1) за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відповідно до ст..147 Конвенції є серйозним порушенням законів та звичаїв війни із додатками, а саме копією указу президента рф «О назначении судей федеральних судов», відповідно до якого ОСОБА_7 було обрано суддею Євпаторийського городского суда, з додатками.

- копія постанови судді Евпаторийского городского суда Республики Крим ОСОБА_7 (Справа 5-48/2018 від 02.02.2018 року) о привличении ОСОБА_13 к административной ответственности за совершение административного правонарушения по ч.3ст.18.10 Кодекса РФ об административных правонарушениях, которым назначено ему административное наказание в виде штрафа в доход государства в размере 5000 рублей с принудительным административным выдворением за пределы российской федерации.

- дані, що містяться у заяві ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у кримінальному провадження № 0000031;

- дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_4 впізнав на фотознімку ОСОБА_7 , як особу, що представлялась суддею Євпаторийского городского суда.

- дані, що містяться в акті огляду від 31.08.2023 року, відповідно до якого в ході огляду офіційної Інтернет сторінки сайту судових рішень рф було встановлено, суддя Євпаторийского городского суда ОСОБА_7 рішенням у справі №5-40/2018 від 02.02.2018 року грубо порушуючи вимоги українського та міжнародного гуманітарного права, призначила ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5000 російських рублів та примусове адміністративне видворення за межі рф.

- дані, що містяться у постанові прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 30.08.2023 року;

- протокол огляду від 11.09.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту засобу масової інформації «Урядовий кур`єр» було встановлено факт розміщення повістки про виклик ОСОБА_7 до прокуратури АР Крим та м. Севастополя для отримання повідомлення про підозру.

- протокол огляду від 26.09.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту Офісу Генерального прокурора було встановлено факт розміщення повістки про виклик ОСОБА_14 до прокуратури АР Крим та м. Севастополя для отримання повідомлення про підозру.

- повідомлення про підозру від 06.09.2023 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..438ч.1 КК України, пам`ятка про процесуальні права підозрюваного, які були вручені адвокату.

- протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 14.09.2023 року, відповідно до якого було встановлено про відправлення повідомлення про підозру від 06.09.2023 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..438ч.1 КК України на електронну адресу «Евпаторийского городского суда Республики Крым».

- протокол огляду від 27.09.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту засобу масової інформації «Урядовий кур`єр» було встановлено факт розміщення повістки про виклик ОСОБА_7 до прокуратури АР Крим та м. Севастополя для допиту у якості підозрюваної у кримінальному проваджені №0000030.

- протокол огляду від 26.09.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту Офісу Генерального прокурора було встановлено факт розміщення повістки про виклик ОСОБА_7 до прокуратури АР Крим та м. Севастополя для допиту у якості підозрюваної у кримінальному проваджені №0000030.

- постанова старшого слідчого 1 відділу СУГУНП в АР Крим та м. Севастополі від 28.09.2023 року про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у межах кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 03.04.2023 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..438ч.1 КК України.

- протокол огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 09.10.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту Офісу Генерального прокурора було встановлено факт розміщення повідомлення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..438ч.1 КК України.

- протокол огляду від 12.10.2023 року, відповідно до якого в ході огляду сайту засобу масової інформації «Урядовий кур`єр» було встановлено факт розміщення повідомлення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..438ч.1 КК України.

Оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази по кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

За диспозицією ч.1ст.438 КК України законодавець кримінально-караними визначив наступні діяння: 1) жорстоке поводження з військовополоненими 1.2) або цивільним населенням, 2) вигнання цивільного населення для примусових робіт, 3) розграбування національних цінностей на окупованій території, 4) застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, 5) інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, 6) а також віддання наказу про вчинення таких дій.

Таким чином, серед наведених форм злочинів за частиною першою цієї статті інкриміновані дії обвинуваченій ОСОБА_7 відносяться «інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України».

Незаконна депортація або переміщення є порушенням законів ведення війни, що передбачені міжнародними договорами, ратифікованими Україною. Стаття 147 Женевської конвенції IV визнає незаконну депортацію або переміщення особи, яка перебуває під захистом, в ході міжнародного збройного конфлікту серйозним порушенням цієї конвенції. Україна ратифікувала Женевську конвенцію IV. Незаконна депортація або переміщення осіб, які перебувають під захистом, під час міжнародного збройного конфлікту є серйозним порушенням Женевської конвенції IV і є воєнним злочином. Порушення цієї заборони саме в цьому формулюванні було визнано воєнним злочином у статті 2(g) Статуту МКТЮ та в статті 8(2)(a)(vii) Статуту МКС. Ці чинники свідчать на користь визнання кримінальної відповідальності за незаконну депортацію та переміщення осіб, що перебувають під захистом, відповідно до статті 438 КК України.

Об`єктивними елементами цього злочину є те, що особа, яка вчинила злочин, депортувала або перемістила одну або кілька осіб до іншої держави чи іншого місця; особа чи особи, яких депортували чи перемістили, перебували під захистом однієї чи кількох Женевських конвенцій 1949 року, дії особи повинні носити незаконний характер депортації чи переміщення.

Що стосується суб`єктивного елементу, то особа яка вчинила злочин, повинна знати про фактичні обставини, що встановлюють статус особи чи осіб, що підлягають захисту відповідно до однієї або кількох Женевських конвенцій 1949 року. Особа, яка вчинила злочин, повинна мати намір депортувати або перемістити одну або кілька осіб в іншу державу або інше місце або знати, що депортація чи переміщення станеться за звичайного перебігу подій в результаті її дій. Особа, яка вчинила злочин, знала про обставини, які зробили цю депортацію незаконною відповідно до Женевської конвенції IV. Що стосується насильницького виселення, то особа повинна мати намір виселити жертв силою. У разі депортації особа, яка вчинила злочин, повинна, крім того, мати намір здійснити переміщення шляхом перетину кордону де-юре чи де-фак-то.

Відповідно до статті 4 Женевської конвенції IV особи, які перебувають під захистом, визначаються як ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є. Сам факт перебування на території сторони конфлікту, або на окупованій території означає, що людина перебуває під владою або в «руках» держави-окупанта. Як особи, що перебувають на території до початку збройного конфлікту або окупації, так і особи, які прибули пізніше, однаково захищені Женевською конвенцією IV.

Наведена конвенція, зокрема, містить низку правил, яку зобов`язана виконувати держава - окупант, її військовослужбовці і окупаційні адміністрації щодо цивільного населення, яке залишилося на окупованій території.

А саме, Конвенція про захист цивільного населення під час війни декларує нижченаведені принципи, що стосуються поводження із представниками мирного (цивільного) населення. Забороняється, незалежно від мотивів, здійснювати примусове індивідуальне чи масове переселення або депортацію цивільних осіб з окупованої території на територію окупаційної держави або на територію будь-якої іншої держави, незалежно від того, окупована вона чи ні.

Обізнаність учасників воєнного конфлікту про вимоги Конвенцій та інших міжнародних документів, що регулюють питання законів і звичаїв війни є встановленим фактом в силу загальної презумпції обізнаності, а також відповідно до обов`язків щодо розповсюдження, визначених міжнародним правом (ч. 1, 2 ст. 87 Протоколу І).

Відповідно до ч.2ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014 року, а АР Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014 року. Отже, цивільне населення АР Крим та м. Севастополя з дня тимчасової окупації РФ перебувають під захистомЖеневської конвенції IV 1949 року, а тому окупаційна держава, зокрема її представники, не мають права незаконно депортувати або переміщати осіб, які опинилися на окупованій території, тобто під владою окупаційної держави.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 до моменту тимчасової окупації РФ окремих територій, а саме АР Крим та м. Севастополя, працювала на посаді судді місцевого суду Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим, та всупереч Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не виявила бажання переїхати у зв`язку із тимчасовою окупацією РФ та перевестись на посаду судді на іншій території України, а також не подала заяву про звільнення за власним бажанням або у відставку.

Навпаки, відповідно до Указу президента рф від 19.12.2014 року №786 «О назначении федеральных судов» суддю ОСОБА_7 було призначено «судьёй Евпаторийского городского суда Республики Крым».

Обвинувачена ОСОБА_7 , обіймаючи вказану посаду судді, як вказують вищевикладені докази, здійснювала судочинство від імені Російської Федерації, про що свідчать судові рішення, зокрема постановления судьи Евпаторийского городского суда Республики Крым ОСОБА_15 від 02.02.2023 року о привличении ОСОБА_5 та ОСОБА_4 к административной ответственности.

Встановлено, що 02.02.2023 року суддею «Евпаторийского городского суда Республики Крым» ОСОБА_7 було винесено «постановление о привличении ОСОБА_5 к административной ответственности по ч.3ст.18.10 Кодекса РФ об административных правонарушениях, которым назначено ему административное наказание в виде штрафа в доход государства в размере 5000 рублей с принудительным административным выдворением за пределы российской федерации» а також постановление о привличении ОСОБА_4 к административной ответственности по ч.3ст.18.10 Кодекса РФ об административных правонарушениях, которым назначено ему административное наказание в виде штрафа в доход государства в размере 5000 рублей с принудительным административным выдворением за пределы российской федерации».

Відповідно до показань у судовому засіданні потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , на підставі прийнятих ОСОБА_7 судових рішень їх насильно, без згоди, видворили за межі тимчасово окупованої АР Крим і вони був позбавлені доступу до постійного місця свого перебування у м. Євпаторія, були порушені їх права як громадян України.

Таким чином, судя ОСОБА_7 впевнившись в ході судового розгляду, що ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 є громадянами України, перебували на законних підставах тривалий період на території Автономної Республіки Крим, а саме в м. Євпаторія, своїми судовими рішеннями, зловживаючи владою примусово, недобровільно видворила(депортувала) ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за межі тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим. При цьому слід зауважити, що приймаючи рішення про примусову депортацію громадян України, суддя ОСОБА_7 , в силу своєї професії, будучи професійним суддею, досконало володіла чинним українським законодавством, частиною якого є міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, достовірно знала, що ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 перебувають під захистом Женевської конвенції IV 1949 року, таким чином усвідомлювала обставини, які зробили цю депортацію незаконною відповідно до Женевської конвенції IV.

Наслідком винесення ОСОБА_7 судових рішень від 02.02.2018 року стало здійснення примусових дій пов`язаних з виселенням ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 з місця перебування, його незаконного затримання, переміщення та поміщення в центри тимчасового утримання іноземних громадян та подальшою депортацією за межі Автономної Республіки Крим.

Підтвердженням усвідомлення ОСОБА_7 вчинених нею дій є сам факт постановлення судових рішень щодо незаконної депортації цивільного населення окупованої території АРК Крим, яке спрямоване на виконання воєнно-політичного плану та стратегії держави у воєнному конфлікті. При цьому для доказування на думку суду не має значення ступінь обізнаності ОСОБА_7 про деталі воєнно-політичного планування окупаційної влади. У визначенні зв`язку підлягає застосуванню один з Нюрнберзьких принципів (є загальним принципом міжнародного права), а саме: «Той факт, що особа діяла за наказом свого уряду чи керівника, не звільняє її від відповідальності за міжнародним правом, якщо для неї свідомий вибір фактично був можливий».

Що стосується контекстуального елементу, то суд вважає за необхідне зазначити, що міжнародний збройний конфлікт має місце з першого пострілу або із захоплення першого квадратного метра території чужої держави, а окупація - це завжди наявний міжнародний збройний конфлікт, оскільки окупантом може бути лише держава з огляду на положення абз. 2 спільної ст. 2 для Женевської Конвенції 1949 року, що Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Отже, вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину, а саме 02.02.2018 року, відбувалось під час міжнародного збройного конфлікту і цей злочин безпосередньо пов`язаний з наявністю міжнародного збройного конфлікту, зокрема у тому, що відбувалась депортація шляхом примусу цивільного населення тимчасово окупованої території, яке перебувало під захистом Женевської Конвенції 1949 року.

Відтак можна стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи призначеною окупаційною владою суддею «Евпаторийского городского суда Республики Крым» усвідомлювала фактичні обставини, які свідчили про існування збройного конфлікту, що на момент вчинення злочину, починаючи з 02.02.2018 року, тривав вже чотири роки.

Дотримуючись вимог ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

З урахуванням викладеного та за встановлених обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 своїми діями порушила закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та виразились у порушенні вимог ст.ст.47,49,64,67,70 та 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року та п. а ч.4 ст.85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, а саме у депортації (видворенні) громадян України ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в умовах окупації частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, тобто вчинила злочин, передбачений ч.1ст.438 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, її віку, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює та проживає на тимчасово окупованій території України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання має бути не лише карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання у межах санкції частини статті відповідатиме вчиненому і сприятиме виправленню обвинуваченої й запобіганню вчинення нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.94,135,139,297-1,297-5,323,368,370,374 КПК України

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.438 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування покарання рахувати із моменту затримання ОСОБА_7 у порядку виконання цього вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: