Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 161/11271/17

Провадження № 11-кп/4815/154/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000176 за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 та прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2024 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чаруків Луцького району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2024 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 368 КК на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_5 .

На підставі ст. 54 КК обвинуваченого ОСОБА_5 позбавлено спеціального звання «майор поліції».

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Також судом вирішено конфіскувати майно ОСОБА_5 , на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.05.2017.

На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.05.2017 по 18.05.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні тримання під вартою.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат, а також скасовано арешт майна у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи начальником сектору кримінальної поліції Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, усвідомлюючи свої дії, з метою одержання від громадянина ОСОБА_8 неправомірної вигоди, знаючи, що останнього 04.04.2017 було затримано працівниками лісової охорони та Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області за підозрою щодо його можливої причетності до вчинення незаконної порубки лісу, 05.04.2017 у своєму службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі адміністративного приміщення за адресою: м.Луцьк, вул.Боженка, 34, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого протиправного збагачення, знаючи, що до вчинення незаконної порубки лісу може бути причетним ОСОБА_8 , так як він неодноразово потрапляв у поле зору працівників поліції, як особа, яка здійснює незаконну порубку та перевезення лісу, усно висловив останньому вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США. При цьому, зауважив, що у випадку ненадання йому неправомірної вигоди у вказаній сумі, він, в силу своїх владних повноважень буде вживати всіх оперативно-розшукових та розшукових заходів, направлених на збирання оперативних даних щодо незаконної діяльності ОСОБА_8 та його знайомих осіб щодо їх причетності до вчинення незаконної порубки лісу, після чого підготує рапорт із підтверджуючими документами про виявлене кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 та скерує його до органу досудового розслідування для подальшого приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000286 від 04.04.2017 за ст. 246 КК за фактом незаконної порубки дерев для подальшого здійснення досудового розслідування щодо ОСОБА_8 та притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, що проявилося у використанні своїх владних повноважень, створив умови, за яких ОСОБА_8 , будучи переконаним в наявності реальної небезпеки щодо використання ОСОБА_5 своїх владних повноважень для його кримінального переслідування, збирання інформації та вжиття всіх оперативних заходів, направлених на встановлення обставин викриття його діяльності по незаконній порубці лісу та передачі зібраних матеріалів для здійснення досудового розслідування щодо нього, змушений був погодитися на надання коштів як неправомірної вигоди, оскільки ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем та владою, будучи працівником правоохоронного органу, міг зібрати матеріали та підготувати рапорт про вчинення ним кримінального правопорушення та направити його до органу досудового розслідування.

05.05.2017 у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи біля адміністративної будівлі Луцького відділення поліції (м.Луцьк, вул.Боженка, 34) ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого протиправного збагачення, при черговій зустрічі з ОСОБА_8 повторно висловив пропозицію про надання йому неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США за не проведення щодо нього та його знайомих розшукових заходів та збирання інформації щодо їх причетності до незаконної порубки лісу.

Крім того, в період часу з 16 год 30 хв по 17 год 00 хв 10.05.2017, перебуваючи біля адміністративної будівлі Луцького відділення поліції (м.Луцьк вул.Боженка, 34), ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого протиправного збагачення, при черговій зустрічі з ОСОБА_8 підтвердив намір отримати неправомірну вигоду.

16.05.2017 ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів особистого незаконного збагачення, та продовжуючи свої злочинні дії, стійко спрямовані на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , о 14 год 16 хв, одержав від нього раніше обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США, що згідно з курсом НБУ в еквіваленті до національної валюти станом на 16.05.2017 становило 26474 гривень, за невжиття з його сторони всіх оперативно-розшукових та розшукових заходів, направлених на збирання оперативних даних та матеріалів щодо незаконної діяльності ОСОБА_8 , його знайомого ОСОБА_9 , та причетності їх до вчинення незаконної порубки, перевезення, збуту лісу, та підготовки рапорту із зібраними матеріалами про виявлене кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 і його знайомими та направлення матеріалів до органів досудового розслідування для подальшого здійснення досудового розслідування щодо останнього та притягнення до кримінальної відповідальності.

Після цього, ОСОБА_5 було викрито працівниками прокуратури Волинської області та СБУ у Волинській області, предмет неправомірної вигоди в останнього виявлено та вилучено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що докази, зібрані органом досудового розслідування і на які посилається сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , є суперечливими та здобутими з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Вказав, що обвинувачений своєї вини не визнав, ОСОБА_8 знає з 2016 року, на момент отримання від нього коштів за продаж автомобіля, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інших осіб вже було внесено до ЄРДР, проводились процесуальні дії, на які він не міг жодним чином вплинути. Зазначив, що під час огляду місця події ОСОБА_5 просив залучити захисника, однак йому було відмовлено, не роз`яснено процесуальні права перед затриманням, проте ці показання обвинуваченого місцевий суд не взяв до уваги.

На думку захисника, місцевий суд поклав в основу вироку суперечливі показання заявника ОСОБА_11 , які не відповідають дійсним показанням, наданим цим свідком під час судового засідання, а свідок ОСОБА_12 не зміг пояснити свою присутність у лісовому масиві під час затримання.

Покликався на те, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 підтверджують ту обставину, що ОСОБА_17 в силу виконання своїх службових обов`язків вживав заходів щодо встановлення осіб, причетних до незаконної порубки лісу.

Також захисник вважає, що є помилковим покликання місцевого суду на необхідність доведення саме ОСОБА_17 обставин, якими він обґрунтовує свою невинуватість, а саме намір продажу свого автомобіля та отримання за це завдатку 1000 доларів США, оскільки на слідчого, прокурора покладено обов`язок доказування.

На переконання захисника, негласні слідчі (розшукові) дії (далі НРСД) у цьому кримінальному провадженні проводились з порушенням вимог КПК, оскільки ОСОБА_5 не міг бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК, адже жодного факту вимагання зафіксовано не було, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 та інших було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) набагато раніше, про що було відомо працівникам правоохоронних органів під час звернення до Апеляційного суду Волинської області з клопотанням про надання дозволу на проведення НСРД, тому вважає, що відомості щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення до ЄРДР були умисно внесені з метою отримання такого дозволу.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення за іншою кваліфікуючою ознакою, вважає, що це є доказом незаконності отримання ухвали Апеляційного суду Волинської області про проведення НСРД.

На думку захисника, визнання місцевим судом недопустимими ряду письмових доказів, лише підтверджує обставину незаконності здобуття доказів у цьому кримінальному провадженні та незаконність самого кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказане судове рішення скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним та засудити за ч.3 ст. 368 КК на 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки з конфіскацією майна.

На підставі ст. 54 КК обвинуваченого ОСОБА_5 позбавити спеціального звання «майор поліції».

На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевий суд формально вказав на врахування тяжкості злочину при призначенні покарання обвинуваченому, однак не надав оцінки обставинам його вчинення. Також зазначив, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_5 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 368 КК, не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є корупційним кримінальним правопорушенням, і його тяжкість, а також те, що обвинувачений свою вину у вчиненому не визнав та не висловив каяття.

Також прокурор покликався на те, що у вироку взагалі не обґрунтовано призначений строк додаткового покарання, а тому відсутні підстави вважати його остатнім для досягнення цілей кримінального переслідування.

Окрім того, апелянт вказав на те, що місцевим судом було безпідставно визнано недопустимими ряд доказів протокол огляду місця події від 16.05.2017 та похідні від нього процесуальні документи, оскільки освідування та огляд (обшук) ОСОБА_5 було проведено без ухвали слідчого судді та добровільної згоди законного володільця. Також, на думку суду, ОСОБА_5 був фактично затриманий о 14 год. 39 хв, адже через підкорення працівникам правоохоронних органів, поклав руки на капот автомобіля, його обмежили в рухах.

Разом з тим, на думку прокурора, на момент проведення огляду автомобіля, ОСОБА_5 затриманий не був, а його було затримано і роз`яснено право на захист після проведення невідкладених слідчих дій, на що було звернуто увагу Волинським апеляційним судом при перегляді вироку у цій справі.

Вказав, що питання законності проведення цього обшуку було предметом перевірки при розгляді слідчим суддею відповідного клопотання й ця слідча дія була визнана законною.

Також покликався на те, що, відповідно до судової практики Верховного Суду, відсутність захисника під час огляду, особистого обшуку і освідування засудженого не тягне за собою недопустимість доказів, отриманих під час цих слідчих дій.

При цьому, прокурор заявив клопотання про потворне дослідження письмових доказів, які були визнані місцевим судом недопустимими.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор ОСОБА_4 , просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити свою апеляційну скаргу та відмовити в апеляційних вимогах сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив відмовити в апеляційній скарзі сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 3 ст. 404 КПК визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто, вказана норма встановлює виключні випадки повторного дослідження апеляційним судом доказів, встановлених місцевим судом під час судового розгляду.

Водночас, заявляючи клопотання про повторне дослідження доказів, встановлених під час судового розгляду та визнаних судом недопустимими, прокурор не зміг довести як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст. 404 КПК, ним не зазначено, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені.

З огляду на доводи апеляційної скарги, сторона обвинувачення не погоджується із висновками місцевого суду, зробленими на підставі досліджених доказів, та просить апеляційний суд надати їм іншу оцінку.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема журналів судових засідань, колегією суддів не встановлено, що суд першої інстанції допустив істотні порушення при дослідженні зазначених доказів.

Тому, за вказаних обставин, відсутні підстави, передбачені ч.3 ст. 404 КПК, для повторного дослідження доказів апеляційним судом.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцевий суд визнав ОСОБА_5 винним в одержані службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, та кваліфіковано ці дії за ч.3 ст. 368 КК.

В основу доведеності цього обвинувачення місцевим судом було покладено досліджені ним докази, у тому числі, показання свідка ОСОБА_8 , від якого, відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США за невжиття з його сторони всіх оперативно-розшукових та розшукових заходів, спрямованих на збирання оперативних даних та матеріалів щодо незаконної діяльності ОСОБА_8 та його знайомого ОСОБА_9 щодо незаконної порубки, перевезення, збуту лісу, та підготовки відповідного рапорту про виявлене правопорушення.

Зокрема, відповідно до показань свідка ОСОБА_8 , викладених в оскаржуваному вироку, вбачається, що у квітні 2017 року його із ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 було затримано за здійснення незаконної порубки, доставлено до відділу поліції, допитано, а також вручено повістку про виклик наступного дня, у зв`язку з чим свідок зателефонував до ОСОБА_5 для допомоги. Коли він зустрівся з обвинуваченим, то той йому повідомив, що стосовно нього та інших хлопців відкрита чи буде відкрита кримінальне справа, але щоб цього уникнути, потрібно заплатити 1000 доларів США. Оскільки інші хлопці відмовились платити і в нього коштів також не було, він звернувся у внутрішню безпеку поліції та написав заяву. Після цього він зустрічався з ОСОБА_5 та повідомляв, що привезе кошти. Згодом, ОСОБА_5 прийшов за місцем його проживання, де ОСОБА_8 передав йому обумовлену суму коштів та папірець з прізвищами ОСОБА_10 та інших осіб, щоб їх не зачіпали в межах інших кримінальних приводжень щодо незаконної порубки лісу.

Також місцевим судом досліджувались письмові докази щодо проведення слідчих, а також негласних слідчих (розшукових) дій з участю свідка ОСОБА_8 , зокрема, стенограма до протоколу проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 11.05.2017, протоколи огляду та вручення коштів від 16.05.2017 з додатками, стенограма до протоколу проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 06.06.2017, стенограма до протоколу проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 17.05.2017, протокол за результатами проведення НСРД контроль за вчиненням злочину від 17.05.2017.

Тобто перелічені докази свідчать про те, що ОСОБА_8 є ключовим свідком сторони обвинувачення та саме на його показаннях та письмових доказах, отриманих за результатами проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій з його участю, ґрунтується обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_5 .

Водночас, до Рівненського апеляційного суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_8 , в якому він зазначає про те, що у 2017 році неправдиво заявив про вчинення злочину ОСОБА_5 та зробив це під тиском працівника правоохоронного органу, вказавши, що кошти насправді він передавав ОСОБА_5 для купівлі у нього автомобіля.

Колегія суддів зауважує, що обвинувачений ОСОБА_5 у суді першої інстанції також доводив, що не вчиняв інкримінований злочин, а кошти ОСОБА_8 передав йому, як він вважав, для купівлі у нього автомобіля «Гольф» на литовській реєстрації, про що у них була попередня домовленість.

Окрім того, допитаний місцевим судом як свідок ОСОБА_21 , який у 2017 році обіймав посаду начальника районного управління відділу поліції, також підтверджував той факт, що йому було відомо про те, що ОСОБА_5 , який був його підлеглим, мав продати «особі, яка перебувала на оперативному контакті» свій автомобіль марки «Фольксваген».

Разом з тим, версія обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 мав намір придбати у нього автомобіль та 1000 доларів США були ним отримані саме в рахунок цієї купівлі, не була спростована місцевим судом належними доказами, що, за наявності нових обставин (клопотання ОСОБА_8 ) ставлять під сумнів обґрунтованість обвинувального вироку.

Також колегія суддів зауважує, що твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_5 під час затримання не висловлював зауважень, не запитував про підстави затримання, не з`ясовував у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, що, зважаючи на те, що він є працівником правоохоронного органу, у випадку не вчинення ним жодного із злочинів, він повинен був робити, є суб`єктивним судженням суду та не може розцінюватись як доказ винуватості особи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про порушення судом першої інстанції при ухваленні цього вироку вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин справи, що свідчить про неповноту судового розгляду, а висновки суду зроблені без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у цьому провадженні доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК, вищевикладене свідчить про те, що місцевим судом було допущено порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що, згідно з п.п.1, 3 ч.1 ст. 409 КПК, є підставою для скасування цього вироку.

Разом з тим, як було зазначено вище, апеляційний суд у цьому випадку позбавлений підстав, передбачених законодавцем, для повторного дослідження обставин, встановлених місцевим судом, а тому вказаний вирок слід скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, врахувавши висновки і мотиви суду апеляційної інстанції, з яких скасоване судове рішення, ретельно перевірити показання свідка ОСОБА_8 , вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, у тому числі, щодо доводів сторони захисту та доводів сторони обвинувачення, зазначених у цих апеляційних скаргах, та, в залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_5 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3