ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року

м. Київ

справа № 761/31668/23

провадження № 51-218км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої там само, раніше не судимої,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (надалі - КК).

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини.

За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 126-1 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 цього Кодексу зі встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 указаного Кодексу.

Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_8 , 12 червня 2023 року близько 13:30, перебуваючи за адресою їх спільного місця проживання: АДРЕСА_2 , діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинила психологічне насильство, що виразилось у висловлюванні нецензурної лайки до ОСОБА_8 , вчинення морального та психологічного тиску, принижувала гідність, погрожувала застосуванням фізичної сили, що спричинило наявні зміни в психоемоційному стані потерпілої (переживання страху за своє життя та здоров`я, за стан родинного майна; насторогу з тривожним очікуванням нових скандалів, підвищений рівень тривоги, емоційну напругу), які мають ситуаційний характер та погіршують якість поточного життя.

Київський апеляційний суд ухвалою 11 листопада 2024 року змінив вирок районного суду і призначив ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 цього Кодексу.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор покликаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.

Зазначає, що суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про зміну вироку місцевого суду, під час призначення ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду, вийшов за межі апеляційної скарги прокурора, з огляду на те, що останній у скарзі порушував питання про призначення покарання у виді громадських робіт.

Також стверджує, що апеляційний суд мав би прийняти рішення у формі вироку, а не ухвали, оскільки своїм рішенням погіршив становище засудженої.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала подану касаційну скаргу, вважаючи її обґрунтованою.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч. 1 ст. 404 КПК).

Частиною другою цієї статті визначено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Проте суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних положень.

Основним критерієм градації видів покарань, які можуть бути застосовані судом до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, є місце прав людини, втручання в які передбачає кожний із заходів примусу, у загальновизнаній ієрархії людських цінностей. У цій ієрархії право особи на свободу й особисту недоторканність має вищу цінність порівняно з правом власності й іншими речовими правами. Виходячи із зазначеного ціннісного орієнтиру законодавчий перелік видів покарання, встановлений у ст. 51 КК, побудований за принципом «сходів», де кожному виду покарання відведено відповідний щабель на шляху від менш до більш суворого. Зокрема, в ієрархії видів покарань громадські роботи є більш м`яким видом покарання порівняно з покаранням у виді пробаційного нагляду.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, останній просив призначити ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт. Проте апеляційний суд призначив покарання у виді пробаційного нагляду.

Враховуючи це, колегія суддів зауважує, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги прокурора, призначивши більш суворий вид покарання ніж просив апелянт.

Приписами ч. 1 ст. 412 КПК установлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, беручи до уваги вихід суду апеляційної інстанції за межі апеляційної скарги прокурора в бік погіршення становища ОСОБА_7 , апеляційний розгляд здійснено з порушенням приписів частин 1, 2 ст. 404 КПК, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а касаційна скарга прокурора - частковому задоволенню.

Зважаючи на скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у цьому суді, колегія суддів уважає недоцільним вдаватися до оцінки доводів з приводу форми судового рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3