У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2262/25 № 1-кс/610/437/2025
м. Балаклія26 червня 2025 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 ,

підозрюваної: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 (відеоконференція),

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільне Балаклійського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянки України; з повною загальною середньою освітою; офіційно не працевлаштованої; заміжньої; має на утриманні 5 неповнолітніх дітей; в силу ст. 89 КК України судимості не має,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав із наведених у ньому підстав.

Підозрювана заперечувала проти задоволення клопотання оскільки на утриманні має 5-х неповнолітніх дітей, одна з яких є немовлям. Підозру визнає.

Захисник просила відмовити у задоволені клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід через наявність неповнолітніх дітей, погашення судимості, визнання підозри.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 14.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.06.2025 ОСОБА_3 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин або їх аналогів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

« ОСОБА_3 діючи умисно та протиправно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою подальшого збуту психотропної речовини, в квітні 2025 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, придбали у невстановленому в ході досудового розслідування часі та місці, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, після чого почали її незаконно зберігати з метою збуту, для подальшого розповсюдження на території м. Балаклія, Ізюмського району, Харківської області.

У подальшому ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, разом з ОСОБА_7 , розфасували частину вказаної особливо небезпечної психотропної речовини PVP до безбарвного полімерного пакету з фіксатором та до безбарвного полімерного пакету з фіксатором, обгорнувши його липкою стрічкою з полімерного матеріалу чорного кольору, які почала зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збуту.

Так, 29.04.2025 о 13:30 год. ОСОБА_3 , як учасник групи осіб, за відома ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, прийняла замовлення на придбання у неї психотропної речовини від ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини на суму 3000,00 (три тисячі) гривень та після отримання грошових коштів, діючи умисно та протиправно, цього ж дня незаконно збула ОСОБА_8 безбарвний полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору та згорток, виготовлений з липкої стрічки з полімерного матеріалу чорного кольору, всередині якого знаходився безбарвний полімерний пакет з фіксатором з кристалоподібною речовиною білого кольору.

У подальшому 29.04.2025 о 17:47 год. ОСОБА_8 добровільно в присутності понятих та оперативного працівника Ізюмського РВ УСБУ в Харківській області видав безбарвний полімерний пакет з фіксатором з кристалоподібною речовиною білого кольору всередині, масою 0,3715 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,2977 г, та згорток, виготовлений з липкої стрічки з полімерного матеріалу чорного кольору, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору масою 0,9200 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,7417 г, обіг яких заборонено».

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується:

1)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що ОСОБА_7 майже щоденно бачить з ОСОБА_3 . Йому відомо, у т.ч. зі слів самого ОСОБА_7 , що вони займаються продажом психотропних речовин.

2)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що з квітня по грудень 2024 року працювала прибиральницею у підприємстві ЖКГ та неодноразово бачила як ОСОБА_3 поводячи себе підозріло щось ховала під деревами, під час коротких зустрічей з підозрілими особами вони чимось обмінювалися з рук в руки та розходилися.

3)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено), який пояснив, що є наркозалежним, тривалий час купує психотропні речовини у ОСОБА_3 22.01.2025 на зустріч вона приїхала з таксистом ОСОБА_7 , придбав у неї психотропну речовину. Також купляв у неї вдома 02.02.2025. У ОСОБА_7 він також неодноразово купляв психотропну речовину. З його згоди виступив «закупним», зателефонував ОСОБА_7 та домовився про купівлю психотропної речовини. Працівники СБУ вручили йому гроші, прийшов додому до ОСОБА_11 та за ті гроші придбав у неї психотропну речовину, яку повернувшись видав і вона була вилучена. Трохи пізніше зателефонувала ОСОБА_3 і повідомила, що він може забрати залишок. Він знову сходив до неї додому, забрав у неї залишок психотропної речовини, яку повернувшись видав і вона була вилучена. З понятими складалися протоколу. Закупка фіксувалася прихованою відеокамерою.

4)Даними протоколу огляду, копіювання та вручення грошових коштів, відповідно до якого «закупному» ОСОБА_8 вручені грошові кошти в сумі 3000 гривень для проведення заходів по отриманню фактичних даних щодо збуту психотропних речовин ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

5)Даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 29.04.2025, відповідно до якого «закупний» ОСОБА_8 придбав у ОСОБА_3 два пакети речовини білого кольору, яку потім добровільно видав оперативному працівнику.

6)Даними висновку експерта про те, що придбана у ОСОБА_3 29.04.2025 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки речовина білого кольору у двох пакетах містить у своєму складі - PVP, яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Вміст речовини в пакеті масою 0,3715 г. має масу PVP в складі речовини 0,2977 г., вміст речовини в пакеті масою 0,9200 г. має масу PVP в складі речовини 0,7417 г.

7)Даними протоколів допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили, що були понятими при проведенні 29.04.2025 оперативної закупки та підтвердили викладені у її протоколі обставини.

8)Даними протоколу затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого проведено особистий обшук затриманої та вилучено: 2 зіп-пакети з кристалоподібною речовиною; мобільний телефон Samsung; грошові кошти у сумі 3451 гривень; гаманець.

9)Даними протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді, в ході якого було виявлено та вилучено: зіп-пакети; липка стрічка; фольга з нашаруванням речовини темного кольору; предмет сферичної форми з липкою стрічкою червоного кольору та нашаруванням речовини темного кольору; зіп-пакети з кристалоподібною речовиною; пипетка з нашаруванням речовини темного кольору; мобільний телефон Айфон 7; два мобільні телефони Редмі; металева трубка; грошові кошти у сумі 450 гривень; корпус ручки та фольга з нашаруванням речовини темного кольору; предмет круглої форми Granade, Hand, П-67-Г; мобільний телефон Редмі А3; полімерна пляшка з фольгою та скляна частина пипетки з нашаруванням речовини темного кольору; згорток фольги; приладдя для куріння; мобільний телефон HMD.

Частині вилучених грошей за їхнім номіналом, унікальною серією та номерами мають повне співпадіння з купюрами грошових коштів, які були використані «закупним» ОСОБА_8 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, під час якої він 29.04.2025 придбав у ОСОБА_3 психотропну речовину.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року № 9627/81 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23 жовтня 1994 року № 14310/88 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

До того ж у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року № 42310/04, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року № 12244/86, 12245/86, 12383/86 «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року № 14310/88 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 листопада 2007 року № 35615/06).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено 24.06.2025, що стало початком притягнення її до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Оскільки підозрювана ОСОБА_3 вже має кримінальний досвід внаслідок попереднього притягнення до кримінальної відповідальності, проте можливо вчинила нове кримінальне правопорушення, що буде свідчити про її виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання безповоротно відмовитись від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення та перевиховання, тому є обґрунтований підвищений ризик вчинення нею іншого кримінального правопорушення.

Підозрювана в силу ст. 89 КК України, хоча раніше вже притягувалася до кримінальної відповідальності, проте її судимість погашено і вважається такою, яка раніше кримінального правопорушення не вчиняв, покарання не відбував, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштована, заміжня, не обліках у нарколога і психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, за недоведеністю протилежного, позитивної репутації не має.

Підозрюється у вчинення тяжкого злочину у сфері незаконного обігу психотропних речовин, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. В умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваній, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення здійснення досудового розслідування, яке з об 'єктивних причин не закінчено на даний час.

Проте згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, визначені п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доводять обставини, визначені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Особливими, вагомими обставинами є те, що підозрювана має на утриманні 5-х неповнолітніх дітей віком: менше 2 місяців (02.05.2025 р.н.), 2, 5, 9, 12 років, молодша дитина ще є грудним немовлям та повинна бути з матір`ю. Підозрювана є багатодітною матір`ю, має постійне місце проживання, родину, міцні соціальні зв`язки, у сукупності з іншими вищенаведеними позитивними даними про її особу.

Тому достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також доведених ризиків, є запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Однак, з урахуванням обставин справи та особи підозрюваної, тяжкості кримінального правопорушення, домашній арешт повинен бути цілодобовим із покладанням на підозрювану передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків. Підозрювана має чоловіка та батьків, які зможуть надати їй допомогу у цей час.

Достатніх підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу не встановлено. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід не є покаранням.

Слідчий суддя зазначає, що у клопотанні слідчого взагалі не вказано жодного доводу щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, з огляду на дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку, що негативні наслідки запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевищують необхідність та можливість досягнення завдань кримінального провадження, і такі потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, що в даному випадку буде надмірним та непропорційним, не буде відповідати інтересам її дітей, які у цьому випадку переважають суспільний інтерес.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити частково.

2)Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 23 серпня 2025 року включно, заборонити їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язати її прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також виконувати обов'язки: повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи ; утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

3)Виконання ухвали доручити Балаклійському ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

4)В іншій частині клопотання відмовити.

5)Строк дії ухвали до 23.08.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1