Справа №337/339/25
Номер провадження 1-кп/337/215/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 361, ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 361, ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що встановлені судом ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, є актуальними та продовжують існувати, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики на які посилається прокурор, відсутні, він не має наміру перешкоджати розгляду справи та ухилятися від правосуддя, вже дев`ять місяців як він утримується в місцях позбавлення волі, стан здоров`я лише погіршується, а прокурором не надано жодного доказу на підтвердження його провини, його утримання в СІЗО є небезпечним, оскільки нещодавно мало місце ракетного обстрілу установи покарань, де засудженні не мали жодного порятунку. Просить обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання його тітки, зауваживши, що він виправдає довіру суду.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що ризики на які посилається прокурор не є доведеними, на сьогодні у нього наявна інформація, що СІЗО, де утримується його підзахисний буде розформовано та куди будуть переведені особи, ізольовані від суспільства, йому невідомо. Натомість, тітка його підзахисного ОСОБА_7 , яка обізнана про злочин, що інкримінується ОСОБА_5 згодна надати йому можливість відбувати домашній арешт за її місцем проживання, надати відповідне забезпечення та виступити гарантом його поведінки. Просить зміни запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , який цілком забезпечить належну поведінку ОСОБА_5 .

Допитана за клопотанням сторони захисту в межах розгляду клопотання щодо дії запобіжного заходу свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_5 є її двоюрідним племінником, однак надати документи суду, які підтверджують родинний зв`язок, вона не має можливості. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак мешкає у будинку АДРЕСА_1 , який вона отримала у спадок. Вона є єдиною спадкоємицею, але наразі право власності не оформила, бо нотаріусу не вистачає деяких документів. Будинок складається з двох окремих приміщень, мешкає вона одна. Вона має можливість забезпечити ОСОБА_5 житлом та усім необхідним, наявних у неї грошових коштів вистачить. Вона обізнана про правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_5 . Раніше з ним не проживала, але підтримувала стосунки. Вона працює з 08-00 до 18-00 год, у цей час ОСОБА_5 буде дома знаходиться один.

Прокурор за клопотанням захисту заперечив, оскільки міцність соціальних зв`язків не є доведеною. ОСОБА_7 за характером роботи буде відсутня за місцем мешкання певний час, що надасть ОСОБА_8 можливість залишити житло та уникнути від участі у розгляді справи.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

ОСОБА_5 обвинувачується за ч.5 ст.361, ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України, тобто у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, свою провину за якими спростовує, наразі триває дослідження доказів з боку обвинувачення, у тому числі і допит свідків з боку обвинувачення.

ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисних злочинів, судимість за які не погашена, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не одружений, дітей на утриманні не має, до тримання під вартою не працював , не мав та наразі не має жодного джерела постійного доходу, не має постійного місця мешкання у м.Запоріжжі, має реєстрацію на території, яка наразі є окупованою, статусу внутрішньо-переміщеної особи не набув, міцність соціальних зав`язків не доведена.

Отже, на глибоке переконання суду раніше судом ризики у вигляді: переховування від суду (що обумовлений можливостю застосування у разі доведеності його провини покарання волі на строк до 15 років, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ справі «Ілійков проти Болгарії» N° 33977/96 від 26.07.2001 року, в якому зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»), незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні (який є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України; суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України) продовжують своє існування та є актуальними.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик у вигляді можливості вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від суду наразі знівельований саме триманням обвинуваченого під вартою.

Суду не надано жодного доказу, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює його тримання під вартою.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що ризики, які існували на момент застосування до останнього вказаного запобіжного заходу, з огляду на особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості інкримінованих останньому правопорушень та суворість можливого покарання не зменшились, а тому задля забезпечення судового провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

При цьому клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження родинних відносин між обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за місцем мешкання якої сторона захисту вважає за можливе застосувати домашній арешт, при цьому за поясненнями ОСОБА_7 вона є двоюрідною тіткою обвинуваченого, з яким ніколи не мешкала, отже, не є близькою особою у розумінні п.1 ч.1 ст.3 КПК України, тому міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його проживання, а також наявність в нього родини й утриманців, за відсутності доказів з боку захисту, не є доведеною. Крім того, ОСОБА_7 на теперішній час право власності в порядку спадкування на буд. АДРЕСА_1 не зареєструвала, має реєстрацію в іншому місці, суду не надано доказів на підтвердження того, що вона є єдиною спадкоємницею та інші особи не мають жодного права на будинок, у якому сторона захисту просить застосувати запобіжний захід, та їхні права при цьому не будуть порушені. При цьому з сайту судової влади, вбачається, що заочним рішенням від 27 лютого 2023 року по справі № 336/7618/21, № 2/336/128/2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109667784) були змінені частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом приведення ідеальних часток у відповідність до реальних, що свідчить про те, що зазначена будівельна перебуває у спільній сумісній власності, співвласниками зазначеної будівлі, крім померлої ОСОБА_9 , є інші особи. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмову у задоволенні клопотанні захисту.

Керуючись ст.ст. 177,183, 196, 206, 333 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 18 жовтня 2025 року (включно).

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 21 серпня 2025 року об 14-40 год.

Суддя: ОСОБА_1