ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6001/24

Провадження № 11-сс/820/357/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника підозрюваного за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2025, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000033 від 22.02.2024,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шпиків Тульчинського району Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

та обрано стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Роз`яснено, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ураховуючи ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий суддя прийшла до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить, на даному етапі досудового розслідування, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, постановою слідчого його оголошено в міжнародний розшук, що підтверджує існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Також доведеними є ризики незаконного впливу на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відтак, на переконання слідчого судді клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному випадку, відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Переконує, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 не перебував у міжнародному розшуку, постанова слідчого про оголошення у розшук є підставою лише для національного розшуку. Слідчий суддя порушила право ОСОБА_7 на захист та право бути присутнім під час судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Уважає, необґрунтованою оголошену ОСОБА_7 підозру, в розумінні ст. 177 КПК України, що було проігноровано слідчим суддею. Вказує, що слідчий суддя помилково розцінив виїзд ОСОБА_7 за кордон, як переховування від органів досудового розслідування та суду, ризик впливу на свідків та знищення доказів, так як в ухвалі не зазначено на яких саме свідків, і яким чином може впливати підозрюваний, та які саме докази він може знищити, ризик вчинення іншого правопорушення. Крім того, слідча суддя не навела жодного аргументу, чому більш м`які запобіжні заходи, такі як застава або особисте зобов`язання не здатні запобігти тим ризикам, про які зазначає сторона обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, із посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора ОСОБА_5 про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з приписами ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

В порядку ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в умисних діях, які виразилися у пособництві в розтраті чужого майна - бюджетних коштів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також у пособництві командиру ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , наявність у нього можливості, перебуваючи на волі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як він, тривалий час, знаходиться за межами території України, перебуває у міжнародному розшуку, також він може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показань, останніх, на його користь, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджене з прокурором, подане в строк, передбачений ст.192 КПК України.

Колегія суддів погоджується з твердженням слідчого судді про розгляд клопотання слідчого за відсутності підозрюваного, оскільки частиною 1 ст. 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За змістом ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у зазначеній нормі КПК України законодавець прямо передбачив, що у випадку наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та оголошений у міжнародний розшук слідчий, прокурор (процесуальний керівник) звертається до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не про його застосування, яке розглядається за відсутності підозрюваного, на що є посилання захисника.

З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином, перевірялись слідчим суддею.

При цьому була вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Врахувавши дані про особу ОСОБА_7 , наявність, передбачених ст.177 КПК України, підстав для обрання стосовно нього запобіжного заходу, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.

Слідчим суддею та колегією суддів враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, який становить підвищену суспільну небезпеку, і за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує йому, у випадку доведення винуватості, останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як він з лютого 2024 і, по даний час, знаходиться за межами території України, у м.Дубай ОАЕ, перебуває у міжнародному розшуку, може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни показань, останніх, на його користь, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, давали підстави слідчому судді для застосування йому саме такого запобіжного заходу, так як саме найсуворіший запобіжний захід зможе, належним чином, забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з наведених підстав, виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України, на що є посилання в апеляційній скарзі, доведена слідчим та прокурором і сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Так, зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 10.03.2021;

- договором про закупівлю робіт за державні кошти № 28 від 19.06.2020, укладеним між військовою частиною НОМЕР_1 між ТзОВ «Євроальянс-Інвест»; актами приймання виконаних будівельних робіт;

- платіжними дорученнями № 1526 від 24.12.2020, № 1528 від 24.12.2020; № 1241 від 03.12.2020;

- протоколом огляду місця події від 07.04.2021;

- показаннями свідків ОСОБА_10 від 23.04.2021, ОСОБА_11 від 03.09.2021 та від 18.08.2023, ОСОБА_9 від 26.08.2022;

- висновком за результатами проведення комплексної судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи від 21.10.2021;

- висновком за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 22.11.2022;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає про те, що слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 . Дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи сторони захисту для скасування ухвали та відмови в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, особи підозрюваного та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги, в цій частині, є безпідставними.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_12 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим вживалися заходи для направлення повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст.191, ч. 5 ст. 27 ч.2 ст. 366 КК України та повісток про виклик ОСОБА_7 до слідчого на 20.02.2024, 21.02.2024 та 22.02.2024 засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення у рекомендовані поштові відправлення від 15.02.2024 на адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Разом з тим, органами досудового розслідування отримано довідку щодо перетину кордону, складену начальником 2 відділення СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_13 , яка засвідчує, що 14.02.2024 ОСОБА_7 покинув територію України, здійснивши виїзд у пункті пропуску Могилів-Подільський та відомості про його в`їзд відсутні.

Підозрюваний на виклики до слідчого на 20.02.2024, 21.02.2024 та 22.02.2024 не прибув, що слідує із рапорту слідчого в ОВС СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_14 від 22.02.2024, про причини неприбуття не повідомив, що свідчить про ухилення ОСОБА_7 від явки на виклик слідчого та переховування від органів досудового розслідування

22.02.2024 слідчим в ОВС СВ УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_15 складено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_7 , здійснення якого доручено 8 відділу 6 управління ДВКР УСБУ.

Зазначене дає підстави для висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ураховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Посилання апеляційної скарги захисника про допущенні істотні порушення вимог КПК України слідчим суддею, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_7 , інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мотив та спосіб їх вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість обрання стосовно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Жодних відомостей щодо неможливості обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за станом здоров`я, стороною захисту не надано.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави, оскільки частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 приймала участь захисник ОСОБА_6 , а тому порушення права на захист, колегія суддів не вбачає.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 196, 407, 418, КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2