Справа № 473/2520/25
Номер провадження 1-кп/473/275/2025
У Х В А Л А

іменем України

"16" липня 2025 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), потерпіла ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурором було підтримано подане нею до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з огляду на наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України (а саме можливе переховування обвинуваченого від суду). Потерпіла клопотання прокурора підтримала.

Обвинувачений при вирішенні клопотання просив помістити його в одиночну камеру, оскільки відчуває на себе моральний тиск в умовах СІЗО.

Захисник при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду, зазначивши, що йому нічого не відомо про незаконні дії стосовно його клієнта в умовах СІЗО.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо запобіжного заходу суд враховує, що відповідно до ст.194 КПК України при вирішенні питання про запобіжний захід суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ст.183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тоді як ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні двох тяжких злочинів та можливим наслідком одного із яких є смерть іншої особи.

Крім того суд при вирішенні клопотання враховує обставини, що передбачені ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так у цій справі відсутні дані про поганий стан здоров`я обвинуваченого чи про наявність у нього роботи, доброї репутації, наявність родини та міцних соціальних звязків, належного майнового стану для того аби суд міг вирішити питання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який.

На стадії судового розгляду провадження сторони процесу не оспорювали існування обгрунтованої підозри, про яку повідомлено ОСОБА_4 за ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України, та доказів про її необгрунтованість суду не надали.

В даному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19 липня 2025 року. Проте до цієї дати завершити розгляд провадження не можливо з причин, що від суду не залежать, оскільки не допитано всіх свідків, потерпілу та не досліджено матеріали провадження.

Щодо ризиків, то з переліку визначених ст.177 КПК України, та зазначених прокурором в клопотанні, суд вважає доведеним ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України та у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого санкцією ч.2 ст.121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тому можливим є ризик переховування ОСОБА_4 від суду з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує. Суд враховує, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не перевищує строку, визначеного п.2 ч.3 ст.197 КПК України, яким передбачено, що сукупний строк тримання під вартою обвинуваченого не повинен перевищувати: 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів. Тоді як ОСОБА_4 утримується під вартою з 22.02.2025 року. Можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів таких як домашній арешт, застава чи особисте зобов`язання на даному етапі провадження не відповідатиме завданням кримінального судочинства.

На думку суду, через пояснення, що надав обвинувачений про можливий моральний тиск на нього в умовах СІЗО, обвинувачений ОСОБА_4 може бути переведений до одиночної камери на підставі положень п.10 Розділу ІІІ підрозділу 1 Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», оскільки вказаною нормою визначено, що: «У виняткових випадках з метою забезпечення захисту ув`язнених від можливих посягань на їх життя за відповідним рішенням особи або органу, що здійснює кримінальне провадження, за постановою про переведення ув`язненого(ї) до одиночної камери, підписаною начальником СІЗО та санкціонованою прокурором, ув`язнених можна тримати в одиночній камері».

Керуючись ст.ст.177, 178, 194, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити. Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, а саме до 16 вересня 2025 року включно.

На час судового розгляду провадження обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час утримання його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» перевести до одиночної камери на підставі положень п.10 Розділу ІІІ підрозділу 1 Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України».

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1