Справа № 344/985/25
Провадження № 11-сс/4808/68/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_9 на постанову слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 30 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000406, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року та постанову від 30.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0000406 від 11.09.2016 року за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, справу направити для продовження досудового розслідування.

Вважає постанову слідчого передчасною. Посилається на те, що слідчий обґрунтовував обставини провадження фактами, яким вже надано оцінку судами при скасуванні попередніх постанов про закриття кримінального провадження. Вказівки, які надавалися прокурорами, слідчим не виконано та не враховано обставини провадження, які необхідно дослідити та, на які звертали увагу слідчі судді. Слідчим не були проведені необхідні слідчі (розшукові) дії: не призначено та не проведено експертизи для встановлення місця зіткнення, швидкості, на якій рухався автомобіль Рено Логан та місця обгону, місця знаходження велосипеда та ОСОБА_11 . Поза увагою слідчого залишилися суперечливі дані щодо знаходження велосипеду, вказаному у протоколі огляду місця події від 11.09.2016 року та у протоколі проведення слідчого експерименту, не проведено перевірку щодо надання недостовірних відомостей свідками з авто Рено Логан.

Стверджує, що слідчий експеримент від 10.09.2023 року проведено з грубим порушенням всіх діючих норм, а саме автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 не було завантажено 6 особами, у зв`язку з чим не було належної посадки автомобіля, що впливає на освітлення та вказує на іншу, ніж у вихідних даних, видимість. Слідчим не було залучено до слідчого експерименту експертів з метою встановлення відповідності наявних тілесних ушкоджень фактичним обставинам, а також заміри повинні проводити поняті по команді слідчого, а не працівники поліції, що вказує на грубі порушення.

Додатково наголошує на тому, що в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 30.03.2017 року було накладено арешт на транспортний засіб марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 з метою збереження речового доказу. Однак, ухвалою слідчого судді від 06.06.2018 року задоволено клопотання ОСОБА_12 та скасовано арешт, накладений на вказаний транспортний засіб, про що не були обізнані потерпілі. Вважає, що жодних підстав для зняття арешту не було, так як досудове розслідування не було завершене і триває до цього часу. Після зняття арешту автомобіль відремонтовано ОСОБА_12 , тобто всі сліди злочину знищено. Вказане унеможливило, зокрема, проведення комплексної комісійної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи, призначеної 20.11.2018 року за клопотанням потерпілих, предметом дослідження якої мав бути цей транспортний засіб, на якому збереглись всі сліди ДТП.

Вважає, що саме дії слідчого ОСОБА_13 спричинили заподіяння істотної шкоди у вигляді знищення слідів злочину. Крім того, вважає, що слідчим ОСОБА_13 було допущено ряд грубих порушень при проведенні слідчого експерименту 11.09.2023 року, вихідні дані слідчим збиралися умисно з метою створення штучних доказів. Також слідчим не розглянуто подані потерпілими клопотання в порядку ст. 220 КПК України та процесуальні дії не вчинено в повному обсязі.

Окремо звертає увагу на те, що пошкодження на тілі ОСОБА_11 були розташовані з лівого боку, що доводиться матеріалами провадження. Проте, слідчий і ОСОБА_14 стверджують, що ОСОБА_11 рухався по середині дороги з порушенням ПДР. Після проведення експерименту, зі слів ОСОБА_14 ОСОБА_11 були завдані ушкодження з правої сторони тіла. При цьому, до цього часу слідчим не було проведено жодних експертиз, які б свідчили про походження травм у ОСОБА_11 , механізму їх заподіяння, а також місця зіткнення, а тому, як наслідок, не встановлено обставини, які мають суттєве значення.

Крім того, потерпілий вважає, що не відповідають дійсності, зазначені ОСОБА_14 та його свідками, дані про те, що ОСОБА_14 обганяв автомобіль Рено Логан, а ОСОБА_11 рухався по середині смуги його руху. Так дивним є факт, що на момент прибуття карети швидкої допомоги, автомобіля Рено Логан, який, нібито, був присутній під час ДТП, та водій якого викликав швидку, вже не було на місці. При цьому, свідки з авто Рено Логан і свідки з авто ОСОБА_14 надали абсолютно ідентичні показання, що може свідчити про наявність домовленості між ними. Разом з тим, сумнівним є те, що наїзд на ОСОБА_11 відбувався так, як вказував ОСОБА_14 та його свідки, оскільки в такому випадку ОСОБА_11 відкинуло б аж до узбіччя, а його велосипед був би сильно пошкоджений. Також, повідомлені ОСОБА_14 та його свідками дані про те, що після ДТП, для уникнення наїзду інших транспортних засобів на велосипед та ОСОБА_11 , його було відтягнуто на узбіччя, спростовуються показаннями цих же осіб, які свідчили, що безпосередньо після ДТП автомобілів не було взагалі. Водночас, після ДТП категорично заборонено переміщати транспортний засіб, потерпілого, його транспортний засіб чи інші предмети та свідки з автомобіля Рено Логан, син ОСОБА_14 , які працюють в автошколі та викладають правила дорожнього руху, а також сам ОСОБА_14 , як водій, зобов`язані були це знати.

Наведені обставини свідчать про неповноту досудового розслідування, упередженість слідчого при здійсненні досудового розслідування, неврахування обставин, що свідчать про винуватість ОСОБА_14 , перекручування наявних обставин, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваної ухвали, то вказує, що слідча суддя фактично тільки надала аналіз попереднім ухвалам слідчих суддів. При цьому, суддя посилається на слідчі експерименти, проведені 10.09.2017 року та 11.09.2018 року, однак, не звертає увагу на те, що в комплексній експертизі експерти визнали неспроможними ряд вихідних даних, здобутих при експериментах.

Під час апеляційного розгляду:

- представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримані, а висновки про відмову у задоволенні скарги є необґрунтованими та безпідставними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000406 від 11.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За результатами досудового розслідування слідчим ОСОБА_10 винесено постанову від 30 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000406 від 11.09.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Своє рішення слідчий мотивував тим, що на момент ДТП швидкість руху автомобіля марки «Volkswagen Transporter» під керуванням водія ОСОБА_14 становила приблизно 80-90 км/год та відповідала максимально-допустимій швидкості руху для даної ділянки дороги, водій керував транспортним засобом у тверезому стані, перед початком маневру обгону, зміною напрямку руху і виїздом на смугу зустрічного руху не мав можливості завчасно виявити велосипедиста, а з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста, а тому в його діях відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_9 оскаржив до суду постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя погодився з висновками слідчого про необхідність закриття кримінального провадження, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось більше 8 років і за весь цей час слідство провело усі необхідні слідчі дії, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, у ній наведені зібрані за цей час докази, описані слідчі дії, які проводились, отримані від них результати, проведено їх юридичний аналіз і вказано на основі чого слідчий прийшов до переконання про прийняття саме такого процесуального рішення.

Зокрема, слідчий суддя вважав, що у ході досудового розслідування було встановлено, що водій велосипеда зобов`язаний був у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості рухатись із ввімкненим ліхтарем (фарою), що й стало основною причиною даної ДТП і саме ця обставина надала б можливість водію ОСОБА_14 завчасно виявити рух велосипеда по зустрічної смузі руху та відмовитись від виконання маневру обгону попутного автомобіля.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками слідчого судді, оскільки встановлені під час апеляційного перегляду обставини свідчать про необґрунтованість та неправильність висновків досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України в постанові про закриття кримінального провадження необхідно вказувати зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За змістом п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" роз`яснено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження, яке є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Колегія суддів вважає, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди свідчать про необхідність перевірки дій водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 на їх відповідність певним вимогам Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до вимог п.10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Крім того, п.12.1. ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.12.2. ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Відповідно до п.14.2. в) ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Крім того, відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Колегія суддів вважає, що встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди носять суперечливий характер, оскільки дають підстави вважати, що водієм автомобіля марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 не були належним чином виконані вищевказані вимоги ПДР України щодо обрання безпечної швидкості руху у темну пору доби, безпечності виконання обгону та зупинки транспортного засобу у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити.

Колегія суддів вважає безпідставним висновок органу досудового розслідування про те, що основною причиною дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання водієм велосипеда вимог Правил дорожнього руху щодо обов`язку у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості рухатись із ввімкненим ліхтарем (фарою), оскільки такі дії потерпілого не створювали аварійної обстановки.

Зокрема, створенням аварійної обстановки необхідно розуміти таке порушення ПДР України, яке примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини не свідчать про те, що дії водія велосипеда створили аварійну ситуацію для водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 та змусили його різко змінити швидкість та напрямок руху.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що органом досудового розслідування взагалі не встановлено, що водієм ОСОБА_14 приймались необхідні заходи на виконання вимог п.12.3 ПДР України, а зі змісту його пояснень вбачається, що він таких заходів не приймав.

Встановлені органом досудового розслідування обставини дають підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме у зв`язку з тим, що водій транспортного засобу «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 не переконався у безпечності виконання обгону та виїхав на зустрічну смугу руху по якій рухався водій велосипеда.

Колегія суддів вважає, що висновок органу досудового розслідування про те, що водій автомобіля марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 перед виїздом на смугу зустрічного руху не мав можливості завчасно виявити велосипедиста свідчить про те, що у даному випадку водій, який змінив напрямок свого руху під час виконання обгону, не переконався у безпечності такого маневру.

Так, відповідно до вимог п. 14.2.в) ПДР України закон покладає обов`язок щодо забезпечення безпечності виконання обгону саме на водія транспортного засобу, який виконує обгін, оскільки зобов`язує його переконатись в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування погодився із даними, які було отримано під час проведення слідчого експерименту 10 вересня 2017 року та 11 вересня 2018 року відповідно до яких було можливість встановити наявність велосипедиста, який рухався у зустрічному напрямку настає для водія автомобіля з відстані 52,6 м.( 47,2 м до місця наїзду та 5,4 м. відстань велосипедиста до м`ясця наїзду. )

Так, орган досудового розслідування послався на висновок експерта №СЕ-19/109-23/11071-ІТ від 21.11.2023 року, відповідно до якого водій транспортного засобу «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 , рухаючись зі швидкістю 85-90 км/год з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості попередити наїзд на велосипедиста ОСОБА_11 . При цьому, експерт зазначив, що не вбачає невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, органом досудового розслідування не встановлено, що водій транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 , встановивши наявність небезпеки для подальшого руху у вигляді велосипедиста, який рухався по зустрічній смузі руху, приймав відповідні заходи на виконання вимог п.12.3 ПДР України.

Так, зі змісту пояснень водія автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 вбачається, що він зменшив швидкість руху та зупинив транспортний засіб тільки після того, як зрозумів, що відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Зокрема, відповідно до схеми до протоколу огляду місця події від 11.09.2016 року вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter» під керуванням ОСОБА_14 зупинився на відстані 29 м. від місця зіткнення з велосипедом, що повністю узгоджується з поясненнями водія автомобіля та свідчить про явну невідповідність висновків експерта фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що після прийняття водієм транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» ОСОБА_14 заходів щодо зупинки автомобіля гальмівний шлях склав відстань, яка є набагато меншою ніж зазначено в експертному висновку.

Відсутність в постанові про закриття кримінального провадження належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вказаної постанови до суду, а суд перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Разом з тим, невідповідність висновків органу досудового розслідування встановленим фактичним обставинам, їх суперечливість та непослідовність, свідчать про безпідставність та передчасність прийняття рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим передчасно зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст.ст. 2, 9 КПК України, не забезпечено повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального провадження і дослідження викладених у заяві скаржника фактів та обставин.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

Враховуючи наведене, ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_9 необхідно скасувати, задовольнити скаргу заявника та скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час розслідування кримінального провадження органами досудового розслідування не виконані вимоги, щодо ефективності досудового розслідування.

Так, відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Частиною 2 ст. 28 КПК України встановлено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Дотримання розумних строків кримінального провадження є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Так, в справі «Любов Єфіменко проти України» Європейський суд з прав людини» вказав на те, що розслідування має бути швидким і достатньо оперативним, незважаючи навіть на те, що в певній ситуації можуть існувати складнощі та перепони, які перешкоджають його прогресу, а в справі «Риженко проти України» суд вказав на те, що ефективність розслідування втілює в собі вимоги щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо існують перешкоди або труднощі, які перешкоджають прогресу розслідування у конкретній ситуації, оперативне реагування національних органів влади є надзвичайно важливим для підтримання громадської віри в їх відданість принципам верховенства права та їх здатність запобігати проявам сприяння незаконним діям або терпимості до них. Більше того, з перебігом часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування зменшується.

Разом з тим, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проводиться тривалий час та до теперішнього часу органи досудового розслідування не встановили з достатньою повнотою фактичні обставини дорожньо-транспортною пригоди, про що свідчить суперечливість висновків органу досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані порушення вимог кримінального - процесуального закону вказують на ознаки порушення п. 1 ст.2 Європейської конвенції з прав людини у зв`язку з непроведенням ефективного розслідування смерті чи дорожньо-транспортних пригод , вказують на відсутність ретельності та оперативності, що підриває здатність органів державної влади встановити обставини справи (справа «Михайлік та інщі проти України»)

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на необхідності ефективних заходів для належного та всебічного розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув потерпілий ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_9 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 30 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000406.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5