ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/599/25 Справа № 180/1239/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 рокущодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка має повну середню освіту, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року скасуватиз підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК

України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді 1 року пробаційного нагляду, за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 2 років пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК Ураїни.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи встановлені фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, вказує, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 , має на утриманні неповнолітню дитину 106.01.2012 року народження, а тому покарання у виді обмеження волі до неї застосовуватися не може.

Також, у порушення вимог ст. 55 КК України призначене судом ОСОБА_7 додаткове покарання за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років сформульоване нечітко, оскільки судом не конкретизовано характер, зміст або обсяг обмежень обвинуваченої у правах на обіймання певних посад чи зайняття певної діяльністю, а також фактично не зазначено конкретний строк призначення покарання. Через неточне формулювання заборони щодо обіймання посад обвинуваченою держава позбавлена можливості контролю за виконанням цього додаткового покарання.

Крім того, суд першої інстанції при ухваленні вироку ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України, звільнив обвинувачену з випробуванням, не лише від основного, але одночасно і від додаткового покарання, що суперечить вказаним вимогам законодавства.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначене покарання:

- за ч. 4 ст.191 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

- за ч. 1 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 3 ст.358 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст.358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації,

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання,

-періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації.

Вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за те, що остання за обставин, встановлених судом першої інстанцій та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, 18.07.2022 року в період часу з 10 год. 38 хв. до 14 год. 14 хв., будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжено, привласнила ввірені їх грошові кошти в сумі 19270,49 грн., які були призначені длоя виплати пенсії ОСОБА_11 в розмірі 6853,31 грн., ОСОБА_12 в розмірі 4893,80 грн., ОСОБА_13 в розмірі 2815,46 грн. та ОСОБА_14 в розмірі 4707,92 грн.

Крім того, 18.07.2022 року в період часу з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, з метою приховування факту привласнення коштів в сумі 19270,49 грн. які були призначені для виплати пенсій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , умисно підробила в іншому офіційному документі, який посвідчується підприємством, яке має право посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: у відомості № 69/04725 від 18.07.2022 року форми В1-М (тип 1) підписи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою подальшого надання підробленої відомості своєму керівництву.

Крім того, 18.07.2022 року о 14 год. 14 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, нікопольський район, м.Марганець, вул.Єдності, 25, умисно надала начальнику відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_15 відомость № 69/04725 від 18.07.2022 року форми В1-М (тип 1) про отримання пенсій за липень 2022 року, яку вона отримала на підставі відомості (форми 55), достовірно знаючи, що відомость № 69/04725 від 18.07.2022 року форми В1-М (тип 1) в частині отримання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 грошових коштів в якості пенсії підроблена, тим самим використала завідомо підроблений офіційний документ.

Також, 20.07.2022 року в період часу з 10 год. 45 хв. до 14 год. 13 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжено, привласнила ввірені їх грошові кошти в сумі 14716,20 грн., які були призначені длоя виплати пенсії ОСОБА_16 в розмірі 2323,88 грн., ОСОБА_17 в розмірі 4051,07 грн., ОСОБА_18 в розмірі 4684,65 грн. та ОСОБА_19 в розмірі 3656,60 грн.

Крім того, 20.07.2022 року в період часу з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, з метою приховування факту привласнення коштів в сумі 14716,20 грн. які були призначені для виплати пенсій ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , умисно, повторно, підробила в іншому офіційному документі, який посвідчується підприємством, яке має право посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: у відомості № 77/04725 від 20.07.2022 року форми В1-М (тип 1) підписи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з метою подальшого надання підробленої відомості своєму керівництву.

Крім того, 20.07.2022 року о 14 год. 13 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, нікопольський район, м. Марганець, вул. Єдності, 25, умисно надала начальнику відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_15 відомость № 77/04725 від 20.07.2022 року форми В1-М (тип 1) про отримання пенсій за липень 2022 року, яку вона отримала на підставі відомості (форми 55), достовірно знаючи, що відомость № 77/04725 від 20.07.2022 року форми В1-М (тип 1) в частині отримання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 грошових коштів в якості пенсії підроблена, тим самим використала завідомо підроблений офіційний документ.

Також, 22.07.2022 року в період часу з 11 год. 16 хв. до 14 год. 19 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи повторно, протиправно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який продовжено, привласнила ввірені їх грошові кошти в сумі 13151,49 грн., які були призначені длоя виплати пенсії ОСОБА_20 в розмірі 3538,32 грн., ОСОБА_21 в розмірі 3560,75 грн. та ОСОБА_22 в розмірі 6052,42 грн..

Крім того, 22.07.2022 року в період часу з 11 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання, а саме в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , будучи листоношею 3 класу відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта», являючись матеріально відповідальною особою, працівником юридичної особи приватного права, яка не є службовою особою, з метою приховування факту привласнення коштів в сумі 13151,49 грн. які були призначені для виплати пенсій ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , умисно, повторно, підробила в іншому офіційному документі, який посвідчується підприємством, яке має право посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: у відомості №86/04725 від 22.07.2022 року форми В1-М (тип 1) підписи ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а у відомості №89/04725 від 22.07.2022 року форми В1-М (тип 1) підпис ОСОБА_22 з метою подальшого надання підробленої відомості своєму керівництву.

Крім того, 22.07.2022 року о 14 год. 19 хв., обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, нікопольський район, м.Марганець, вул.Єдності,25, умисно надала начальнику відділення поштового зв`язку Марганець 7 ЦПЗ №6 Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» ОСОБА_15 відомость № 86/04725 від 22.07.2022 року форми В1-М (тип 1) про отримання пенсій за липень 2022 року та відомость № 89/04725 від 22.07.2022 року форми В1-М (тип 1) про отримання пенсій за липень 2022 року, які вона отримала на підставі відомості (форми 55), достовірно знаючи, що відомость № 86/04725 від 20.07.2022 року форми В1-М (тип 1) в частині отримання ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та відомость № 89/04725 від 22.07.2022 року форми В1-М (тип 1) в частині отримання ОСОБА_22 грошових коштів в якості пенсії підроблені, тим самим використала завідомо підроблені офіційні документи.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 у вищезазначеній частині судом у вироку кваліфіковано: за ч. 4 ст.191 КК України за ознаками привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчиненого в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується підприємством, яке має право посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем; за ч. 3 ст. 358 КК України за ознаками підроблення іншого офіційного документа, який посвідчується підприємством, яке має право посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем, вчиненого повторно; за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, прийшла до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, доведеність її вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються. Разом із тим, доводи прокурора щодо порушення вимог закону про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання є обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п.п.1 та 2 ч. 1 ст. 413 КПК України незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягай пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Тобто кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на коло осіб, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі, зокрема визначає, що такими є жінки, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Проте судом першої інстанції у порушення вимог ст. 61 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі було застосовано закон України про кримінальну відповідальність який не підлягає застосуванню, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на утриманні ОСОБА_7 перебуває малолітня дитина, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 112), а отже такий вид покарання, як обмеження волі, до обвинуваченої ОСОБА_7 не міг бути застосований.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд визнав ОСОБА_7 винною зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначив їй додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На переконання колегії суддів, зазначене покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а відповідні доводи прокурора заслуговують на увагу.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання у тих випадках, коли вчинення кримінального правопорушення було пов`язане з посадою засудженого або із заняттям ним певною діяльністю.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 лютого 2022 року у справі №344/16025/18 зазначив, що рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК України визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК України), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що наведені обставини залишилось без належної уваги суду першої інстанції, який фактично не застосував вимоги ст. 55 KK України та призначив ОСОБА_7 додаткове покарання без чіткого визначення як обсягу застосованих обмежень, так і строку, на який їх застосовано.

Виходячи з вимог ст. 55 КК України, під обійманням певної посади слід розуміти обіймати будь-які посади: платні чи безоплатні, виборні чи призначувані, тимчасові чи постійні тощо; під діяльністю можна розуміти будь-яку діяльність: професійну, підприємницьку чи іншу, що дозволено в силу закону.

За цих умов, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора та приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання за ч. 4 ст. 191 КК України у виді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями на строк 3 роки, що відповідатиме меті покарання, передбаченого ст. 55 КК України, з огляду на обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Також, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, звільнив останню як від основного, так і від додаткового покарання, у зв`язку із чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Так, відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному і самостійному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи прокурора обґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_23 - задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 4 ст.191 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду;

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності, пов`язані з обліком, збереженням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації,

-повідомляти орган пробації про зміну місця проживання,

-періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4