печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2025 року у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи подане клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами та доповненнями та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, у період з 18.01.2023 по 05.02.2024 шляхом внесення до системи «ЄКІС-«Шлях» з використанням ФОП « ОСОБА_9 », ФОП « ОСОБА_10 », ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 » та ФОП « ОСОБА_13 », незаконно переправили, організували та посприяли порадами, наданням засобів та усуненням перешкод незаконному переправленню через державний кордон України 97 особам.

20.08.2025 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Чернівці Чернівецької області, громадянину України, одруженому, засновник ТОВ «Михайлівська пошта», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому.

Слідчий вважає наявними ризики, які передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою їх запобігання наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.08.2025 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Чернівці Чернівецької області, громадянину України, одруженому, засновник ТОВ «Михайлівська пошта», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому.

З частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Пріоритет положень Конституції над законами та підзаконними актами є очевидним та не підлягає доведенню. Окрім іншого, це підтверджено у рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» та інших справах.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не приймає доводи сторони захисту та погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- матеріалами Державної прикордонної служби України (ОКПП «Київ») №05-187 -вн від 10.06.2025 щодо незаконного перетину осіб через державний кордон України;

- матеріалами Державної прикордонної служби України (ОКПП «Київ») та наданими копіями документів відносно 68 осіб, які подавались останніми при проходженні паспортного контролю в пункті пропуску «Порубне»;

- листами територіальних органів РТЦК щодо перебування на військовому обліку осіб, які незаконно перетинули державний кордон України;

- листом Державної служби України з безпеки на транспотті (Укртрансбезпека) за вих.№5724/12.2/15-25 від 01.07.2025 щодо видачі та анулювання ліцензії ФОП « ОСОБА_9 », ФОП « ОСОБА_10 », ФОП « ОСОБА_11 », ФОП « ОСОБА_12 » та ФОП « ОСОБА_13 », які використовувалися під час вчинення злочину;

- протоколом огляду документів від 07.07.2025, отриманих тимчасовим доступом від Укртрансбезпеки щодо отримання та анулювання ліцензій;

- запитом та листом про надання інформації ТОВ «Айгама» від 13.02.2024 щодо оплати ліцензій ФОП;

- протоколом огляду документів від 20.06.2025, отриманих від ТОВ «Айгама»;

- тимчасовим доступом до документів, які перебувають у володінні АТ «Універсалбанк»;

- протоколом огляду документів від 11.07.2024, отриманих в ході тимчасового доступу до АТ «Універсалбанк» щодо руху коштів між причетними особами та оплати за ліцензії ФОП;

- тимчасовим доступом до документів, які перебувають у володінні АТ КБ «Приватбанк»;

- протоколом огляду документів від 25.10.2024, отриманих в ході тимчасового доступу до АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів між причетними особами та створення ЕЦП ФОП;

- протоколом огляду документів від 25.09.2024, отриманих в ході тимчасового доступу до АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів між причетними особами щодо встановлених ІР-адрес, які використовувалися під час входу до електронного кабінету перевізника ФОП;

- рапортом ДКР НПУ щодо встановлених ІР-адрес, які використовувалися під час входу до електронного кабінету перевізника ФОП;

- листом інтернет провайдера ТОВ «Лангейт» №303;

- протоколом огляду документів від 22.07.2024, отриманих в ході тимчасового доступу до ТОВ «Лангейт»;

- листом інтернет провайдера ТзОВ «ДСС Груп» №09;

- протоколом огляду документів від 22.07.2024, отриманих в ході тимчасового доступу від ТзОВ «ДСС Груп»;

- листом інтернет провайдера ТОВ «Інтелект груп» №92;

- протоколом огляду документів від 22.07.2024, отриманого в ході тимчасового доступу до ТОВ «Інтелект груп»;

- листом інттернет провайдера ПП «Колумбус» №21-05/24-1;

- протоколом огляду документів від 22.07.2024, отриманих в ході тимчасового доступу від ПП «Колумбус»;

- листом Територіального сервісного центру № 7341 щодо реєстрації, перереєстрації транспортних засобів, які використовувалися під час організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та додатками;

- листом про надання інформації від Територіального сервісного центру № 7343 щодо реєстрації, перереєстрації транспортних засобів, які використовувалися під час організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та додатками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- витягами з Єдиного реєстру довіреностей ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- рапортом за результатом опитування в режимі відеоконференції гр. ОСОБА_9 ;

- рапортом за результатом опитування в режимі відеоконференції гр. ОСОБА_19 ;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_17 від 22.04.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону від 12.05.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону від 08.05.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 16.04.2025;

- протоколом допиту ОСОБА_20 від 08.07.2025;

- протоколом огляду документів від 11.07.2024, отриманих в ході тимчасового доступу від ПрАТ «ВФ Україна»;

- протоколом огляду документів від 15.07.2025, отриманих в ході тимчасового доступу від ПрАТ «ВФ Україна»;

- протоколом огляду речей, вилучених під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 ;

- протоколом за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.04.2024

- протоколом огляду документів від 06.08.2025, отриманих в ході тимчасового доступу від ПраТ «Київстар»

- іншими доказами, отриманими під час досудового розслідування, які на цьому етапі не підлягають розголошенню відповідно до ст. 222 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а стороною захисту вказаних доводів в судовому засіданні спростовано не було

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відтак, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що за матеріалами кримінального провадження, кримінальні правопорушення вчинено шляхом внесення неправдивих відомостей до системи «ШЛЯХ», які дають право виїзду за межі території України. Таким чином існують реальні підстави вважати, що ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може сам безперешкодно покинути територію України.

Згідно з встановленими фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , він безпосередньо організовував виготовлення пакету документів, які були підставою для виїзду за кордон іншими особами, чи сприяв іншим шляхом у цьому, сам безпосередньо займається міжнародними перевезеннями, має зв`язки з особами, які здійснюють переправлення осіб через державний кордон України, а тому може в будь-який час виїхати за кордон з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, за матеріалами кримінального провадження невстановлені особи, як учасники групи, можуть допомогти ОСОБА_5 уникнути покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування, чи здійснити інші дії, передбачені вимогами ст. 177 КПК України.

Окрім того, за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 володіє паспортом громадянина Румунії, має трьох неповнолітніх дітей, є фізичною особою підприємцем із ліцензією на міжнародні перевезення, що надає йому змогу в будь який час безперешкодно перетнути державний кордон України та виїхати за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ураховуючи тяжкість покарання при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім цього, матеріалами клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що У ході досудового розслідування встановлено, що злочинні дії ОСОБА_5 пов?язані з внесенням недостовірних відомостей до системи «ШЛЯХ» з використанням електронних цифрових підписів підставних осіб, які на даний час у повній мірі органом досудового розслідування не відшукані, а тому є підстави вважати, що останній переховує їх в іншому місці, що вказує на необхідність проведення подальших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на їх відшукання.

На даний час підозрюваний ОСОБА_5 , до якого, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень. У ході досудового розслідування необхідно провести ряд інших слідчих та процесуальних дій з метою виявлення та вилучення знаряддя вчинення злочину та інших речових доказів.

Також, прокурором доведено, що ризик передбачений п. 3ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, полягає в тому, що під час вчинення кримінального правопорушення підозрюваний викоритсовував свої звязки та залучав сторонніх осіб як водіїв, реєстраторів чи під час інших організаційних дій, а тому, перебуваючи на волі, зможе впливати на них з метою надання органу досудового розслідування неправдивих показів.

Вчинене кримінальне правопорушення мало місце з використанням фіктивних ФОП тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 зможе узгоджувати з вказаними вище особами їх показання під час досудового розслідування, щоб унеможливити встановлення істини у кримінальному провадженні

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого, експертів слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілого, експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого, експертів та дослідження їх судом.

Проте, саме ж обґрунтування вказаного ризику свідчить, що йому можна запобігти шляхом покладення відповідних обов`язків та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Окрім цього, прокурор вказує, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, полягає у тому, що підозрюваний, будучи на волі, продовжить свою злочинну діяльність аналогічним способом та, вчиняючи інкриміновані йому кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 може покращувати своє матеріальне становище та отримувати від цього незаконні доходи, маючи технічні, фізичні та інші можливості для цього.

Разом з тим, слідчий суддя в світлі встановлених обставин кримінального провадження, вважає, що зазначені ризики і мають ймовірність, проте доказів того, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе їм запобігти, слідчому судді не надано, а відтак слід вважати, що такі відсутні.

Слідчий суддя вважає, що вказані ризики можна виключити не лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а й застосуванням запобіжного заходу не пов`язаного з триманням особою під вартою й покладення відповідних обов`язків та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, тримання під вартою ОСОБА_5 є невиправданим, а таке втручання в його основоположні права і свободи жодним чином не забезпечить реалізацію завдань кримінального провадження та об`єктивний судовий розгляд, а відтак клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вказане, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту арешту у певний період доби з 23.00 год. до 07.00 год. наступної доби, у межах строку досудового розслідування, що зможе забезпечити цілі кримінального провадження та одночасно не буде допущено порушення прав ОСОБА_5 .

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 23.00 год. до 07.00 год. наступної доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строк до 19.10.2025, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту.

Зобов`язати підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні № 0002145 від 05.08.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_22