ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/933/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/535/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 квітня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання начальника Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000177 від 29 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Накладено арешт, шляхом заборони використання, відчуження та розпорядження майна, яке було виявлено та вилучено 29 березня 2025 року під час огляду місця поді, а саме наступне майне:

-транспортний засіб УРАЛ 4320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_7 ;

-фрагменти стовбурів деревини у кількості 12 штук з маркувальними бирками та розмірами: № 1 - UA ДАЛРУ 562368996 діаметром 45 см; № 2 - UA ДАЛРУ 562369674 діаметром 45 см; № 3 - UA ДАЛРУ 562369000 діаметром 40 см; № 4 - UA ДАЛРУ 562369673 діаметром 48 см; № 5 - UA ДАЛРУ 562368997 діаметром 48 см; № 6 - UA ДАЛРУ 562368999 діаметром 46 см; № 7 - UA ДАЛРУ 562368995 діаметром 44 см; № 8 - UA ДАЛРУ 562368998 діаметром 47 см; № 9 - UA ДАЛРУ 562369668 діаметром 44 см; № 10 - UA ДАЛРУ 562369669 діаметром 44 см; № 11 - UA ДАЛРУ 562369664 діаметром 37 см; № 12 - UA ДАЛРУ 562369666 діаметром 42 см;

-товарно-транспортну накладну серія МНА № 950989 від 29.03.2025.

Деревину, щодо якої застосовано арешт, залишити на зберігання в ДП "Скрипаївське НДСГ ХНАУ ім. Докучаєва В. В.", працівником якого є ОСОБА_8 ; товарно-транспортну накладну зберігати в матеріалах кримінального провадження; транспортний засіб УРАЛ 4320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити на зберігання фактичному володільцю - ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник послався на те, що:

-слідчий суддя не дав належної оцінки відсутності доказів існування обґрунтованої підозри;

-матеріали клопотання прокурора не містять даних про вчинення кримінального правопорушення, а також процесуального рішення про проведення огляду, оскільки ні власники майна ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ні водій ОСОБА_10 своєї згоди слідчому на огляд автомобіля не давали, і після проведеного огляду слідчий не звернуся до слідчого судді для отримання відповідної ухвали;

-отримані в результаті огляду докази є недопустимими, оскільки огляд автомобіля проводився за відсутності адвоката та без безперервної фіксації за допомогою звуко- та відеозапису;

-на час подання клопотання слідчим не з`ясовано хто є власником майна деревини, не вжито заходів дотримання прав третьої особи власника;

-клопотання про накладення арешту від прокурора надійшло до слідчого судді 01 квітня 2025 року, тобто з порушення строку на подання такого клопотання, який сплинув 31.03.2025 року;

-до суду не були викликані треті особи, майно яких арештовано, було порушено право власників майна на доступ до всіх матеріалів кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження

Власник майна, представник власника майна, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції або про відкладення, не надали.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Тому апеляційний розгляд проведено за їх відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновлення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ведеться розслідування кримінального провадження № 0000177 від 29.03.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події (а.с. 5), від 29.03.2025 року, у період часу 14:18 - 16:09, на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння № 141 по вул. Джерельній в с. Мохнач Чугуївського району Харківської області, було виявлено транспортний засіб Урал 4320 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), в кузові якого знаходилась деревина у кількості 12 стовбурів з номерними бірками. Водій транспортного засобу, який відмовився називатись, також не надав документи, які посвідчують право перевезення деревини. В результаті чого, транспортний засіб та деревину було вилучено.

Згідно протоколу огляду місця події (а.с. 3), від 29.03.2025 року, у період часу 16:26 - 16:58, під час повторного огляду місця події поблизу домоволодіння № 141 по вул. Джерельній в с. Мохнач Чугуївського району Харківської області, водій ОСОБА_11 добровільно надав ТТН з інформацією про деревину, що знаходилась у транспортному засобі.

Постановою слідчого від 29.03.2025 оглянуті та вилучені: транспортний засіб з деревиною та товарно-транспорту накладну визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

01 квітня 2025 року до Зміївського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на вилучені під час огляду місць подій 29.03.2025: - транспортний засіб УРАЛ 4320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_7 ; фрагменти стовбурів деревини у кількості 12 штук з маркувальними бирками та розмірами: № 1 - UA ДАЛРУ 562368996 діаметром 45 см; № 2 - UA ДАЛРУ 562369674 діаметром 45 см; № 3 - UA ДАЛРУ 562369000 діаметром 40 см; № 4 - UA ДАЛРУ 562369673 діаметром 48 см; № 5 - UA ДАЛРУ 562368997 діаметром 48 см; № 6 - UA ДАЛРУ 562368999 діаметром 46 см; № 7 - UA ДАЛРУ 562368995 діаметром 44 см; № 8 - UA ДАЛРУ 562368998 діаметром 47 см; № 9 - UA ДАЛРУ 562369668 діаметром 44 см; № 10 - UA ДАЛРУ 562369669 діаметром 44 см; № 11 - UA ДАЛРУ 562369664 діаметром 37 см; № 12 - UA ДАЛРУ 562369666 діаметром 42 см; - товарно-транспортну накладну серія МНА № 950989 від 29.03.2025.

Зазначені виявлені речі та документи потребують подальшої перевірки, оскільки з метою встановлення всіх обставин події, є невідкладна необхідність у проведенні додаткових оглядів, в тому числі вилучених стовбурів деревини, за наслідком яких, та під час проведення експертизи пов`язаної із визначенням виду та сорту деревини, відібрання зразків, що є необхідним для порівняння фактично перевезеної деревини до відомостей, вказаних у ТТН.

Крім того, збереження речових доказів є необхідним для проведення інженерно-екологічної експертизи з метою встановлення суми заподіяних збитків, а також для майбутнього порівняння шляхом трасологічного дослідження, з метою встановлення місця порубу.

В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 132 КПК України.

Згідно листа СУ ГУНП в Харківській області № 9478/2/119-24/2025 від 29.03.2025, вбачається, що у провадженні слідчого управління перебуває кримінальне провадження № 0000408 від 26.03.2024 за ч. 4 ст. 246 КК України щодо обставин незаконної порубки та перевезення дерев на території Чугуївського району Харківської області службовими особами в лісних угіддях з метою їх подальшої реалізації, чим спричинено тяжкі наслідки. У вказаному кримінальному провадженні предметом дослідження є лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 536058 від 21.09.2023, що неналежним чином оформлений, а також додано лист Державної екологічної інспекції у Харківській області № 435-06-07 від 04.02.2025, який містить відомості про незаконність рубок на території 42-го та 52-го кварталів Мохначанського лісництва в 2023 році на підставі вказаного лісорубного квитка (а. с. 20-24).

Також, з листа Лісового та мисливського господарства Північно-східного міжрегіонального управління Державного агентства лісових ресурсів України № 02-27/99-25 від 31.01.2025 вбачається, що у період з 2023-2024 років управлінням не видавалися Державному біотехнологічному університету лісорубних квитків на спеціальне використання лісових ресурсів (а. с. 25-28).

Зазначення в товарно-транспортній накладній (ліс) серія МНА № 950989 деревину, отриманої на підставі Лісорубного квитка № 536058, який є предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000408 від 26.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, дали підстави органам досудового розслідування вважати, що порубку деревини здійснено на підставі дозволу, який не відповідає вимогам законодавства щодо правил його видачі.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч.2 ст. 170 КПК Країни);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч.2 ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а в матеріалах кримінального провадження є достатньо відомостей вважати, що тимчасово вилучене майно, щодо якого вимагається арешт, а саме: транспортний засіб, товарно-транспортна накладна є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; тимчасово вилучена деревина можливо набута кримінально протиправним шляхом, тому обмеження права власності на це майно є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим КПК порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений п.1 ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, у тому числі з метою збереження речових доказів.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Доводи представника власника майна про неналежну оцінку відсутності доказів існування обґрунтованої підозри та недопустимість доказів, отриманих в результаті незаконного, на думку представника власника майна, огляду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Посилання представника власника майна на порушення прокурором строків подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не відповідає дійсності, оскільки згідно трекінгу відправлень конверт з клопотанням прокурора був прийнятий для відправлення поштовою службою 31 березня 2025 року, тобто в перший робочий день, відповідно до вимог абз.1 ч.5 ст.171 КПК України, що спростовує порушення термінів подання таких клопотань.

Доводи представника власника майна про необхідність звернення до слідчого судді для надання дозволу на обшук є безпідставними, оскільки в матеріалах провадження, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події від 29.03.2025 року, було проведено саме огляд місцевості, а не обшук транспортного засобу (а.с. 5-6).

Посилання представника власника майна про недопустимість протоколу огляду місця події від 29.03.2025 року, оскільки огляд було проведено без безперервної фіксації звуко- та відеозапису та за відсутності захисника, також є безпідставним (а.с. 5-6).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29.03.2025 року, під час проведення огляду місця події було застосовано камеру Panasonic Full HP HL-NL60, а відсутність захисника в даному випадку не може бути визнано істотним порушенням, оскільки така участь не є обов`язковою, відповідно до вимог ст.52 КПК України (а.с. 5).

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 04 квітня 2025 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000177 від 29 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді