Провадження № 1-кп/643/431/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 13.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переволочна Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 09.07.2001 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за частиною 2 статті 140, частиною 2 статті 17, частиною 3 статті 140, частиною 3 статті 141, статті 44, частиною 3 статті 193, статті 44, статті 42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2. 26.05.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 309, статті 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

3. 17.06.2009 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за частиною 3 статті 185, статті 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4. 02.02.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

5. 04.09.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, статті 70, статті 71 КК України до 4 року 6 місяців позбавлення волі;

6. 26.07.2019 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за частиною 1 статті 309 КК України до штрафу у розмірі 1 700 грн., штраф сплачено;

7. 01.12.2020 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.07.2023 з Олексіївської ВК Харківської області № 25 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 4 дні;

8. 12.12.2024 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

9. 13.12.2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

10. 12.02.2025 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, з урахуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення при таких обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 12.02.2024 року у період часу з 10:40 год. по 12:40 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебував у АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло.

У той же день та час, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу вищевказаного будинку, реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану у період дії в Україні воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року № 734/2024 строком на 90 діб з 16 листопада 2023 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, переліз через цілісний паркан, яким огороджене приватне домоволодіння АДРЕСА_2 та, шляхом віджиму металопластикового вікна, не встановленим досудовим розслідуванням предметом, проник у вищевказане житло, в якому знаходилось майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, в якій відшукав у ящику шафи-купе та таємно викрав велюровий мішечок з прикрасами, у якому знаходились ювелірні прикраси, а саме: каблучка із золота жовтого кольору 585 проби, вагою 5,5 г., із вставками діамантів у кількості 5 шт., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим; сережки у вигляді гілки, із золота жовтого кольору 585 проби, вагою 6,5 г. із вставками діамантів 4 шт., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим; каблучка із золота жовтого кольору 585 проби, вагою 5,5 г., із вставкою 1 перлини, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 10 450 гривень 00 копійок; каблучка із комбінованого золота (білого та зеленого) 585 проби, вагою 5 г. у вигляді соняшника, із вставками діамантів у кількості 11 шт., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим; каблучка із золота жовтого кольору 585 проби, вагою 5,5 г., у вигляді хвоста павича, із вставками діамантів у кількості 10 шт., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим; браслет із золота жовтого кольору, 585 проби, плетінням «бісмарк», вагою 24 г., вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - 33 775 гривень 20 копійок; браслет на лісці, із натуральних перлин, довжиною 18 см., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим; золоті вироби «лом» вагою 20 г., вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим.

Після цього, ОСОБА_4 відшукав на полиці шафи-купе та таємно викрав кошти у розмірі 2 000 гривень, з нижньої полиці шафи-купе таємно викрав металевий сейф з кодовим замком на кнопках, вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - 10 250 гривень 00 копійок, у якому знаходилось старовинна чарка із срібла 925 проби, вагою 35 г., вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - 2 100 гривень 00 копійок; подарункова ювілейна срібна монета, вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - встановити не представилось можливим.

Після цього, ОСОБА_4 відшукав у ящику тумби, розташованої у спальній кімнаті, та таємно викрав кошти у розмірі 2 700 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення складає - 101 583 гривні 18 копійок; 500 Євро, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення складає 20 256 гривень 45 копійок; 12 000 гривень; наручний годинник ТМ «Orient», вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 встановити не представилось можливим.

Після цього, ОСОБА_4 зайшов до кухні в якій відшукав на полиці у кухонній шафі та таємно викрав старовинну чарку із срібла 925 проби, вагою 35 г., вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 - 832 гривні 30 копійок; срібну чайну ложку, вартість згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 встановити не представилось можливим.

Після цього, ОСОБА_4 , не бажаючи бути поміченим та викритим у вчиненні злочину, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 179 247 гривень 13 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла, що завдала значної шкоди, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 12.02.2024 року у період часу з 10:40 год. по 12:40 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , незаконно перебував в будинку АДРЕСА_2 , у якому знаходилось майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знаходячись всередині будинку, ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, в якій діючи умисно, за раптово виниклим умислом, направленим на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливим особистим документом, викрав паспорт громадянина України на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , які відшукав у ящику шафи-купе.

Після цього, ОСОБА_4 , не бажаючи бути поміченим та викритим у вчиненні злочину, утримуючи при собі паспорт та інший важливий особистий документ, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, вартість та розмір викраденого майна. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченого, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинені кримінальні правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК України.

Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих обставин.

Надаючи оцінку особі обвинуваченого суд також зазначає, що він офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодноразово судимий, в т.ч. за вчинення корисливих злочинів проти власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Приписи ч. 4 ст. 70 КК України регламентують ситуацію, коли наявність у поведінці особи ознак сукупності кримінальних правопорушень (або злочинів, або кримінальних проступків, або і того й іншого) (ст. 33 КК) ускладнюється лише тією обставиною, що про вчинення особою декількох кримінальних правопорушень стає відомо після постановлення вироку за одне із цих кримінальних правопорушень.

Положення, встановлені в ч. 4 ст. 70 КК України, закон пов`язує лише з трьома моментами, а саме: а) всі кримінальні правопорушення вчинені особою до засудження хоча б за одне з них, тобто утворюють сукупність кримінальних правопорушень; б) ці кримінальні правопорушення виявлені у різний час після постановлення вироку за одне з них і повного або часткового відбуття за нього покарання; в) покарання, відбуте засудженим за попереднім (раніше постановленим) вироком, має бути обов`язково зараховано у загальну міру покарання, остаточно визначену за сукупністю кримінальних правопорушень.

Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51-3600 кмо 20).

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 років 4 місяці; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарань, призначених вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.12.2024 р. за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць та вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, призначено ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 вирішено обчислювати з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тобто з 31 травня 2024 року.

Отже, при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, суд, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого вважає за можливе застосувати принцип поглинення покарань та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років, зарахувавши ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком частково відбуте в період з 31.05.2024 по день набрання даним вироком законної сили покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 2 ст. 206 ЦПК України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

При цьому, суд зазначає, що визнання обвинуваченим цивільного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання цивільного позову обвинуваченому в ході судового розгляду були роз`яснені.

За таких обставин, оскільки заява обвинуваченого не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву обвинуваченого про визнання цивільного позову.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

За таких обставин, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в сумі 300 000, 00 грн. підлягає задоволенню.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирається.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи № 1612 від 13.03.2024 у розмірі 2 271,84 грн., експертизи № СЕ-19/121-24/5853-ТР від 04.03.2024 у розмірі 3 029, 12 грн., експертизи № СЕ-19/121-24/5848-ТР від 05.03.2024 у розмірі 4 543, 68 грн., експертизи № СЕ-19/121-24/5854-ТР від 06.03.2024 у розмірі 3 029, 12 грн., експертизи № СЕ-19/121-24/5356-Д від 28.02.2024 у розмірі 5 300, 96 грн., експертизи № 5079 від 13.09.2024 у розмірі 11 359, 20 грн., експертизи № 5134 від 12.09.2024 у розмірі 11 359, 20 грн., експертизи № 8138 від 28.10.2024 у розмірі 11 359, 20 грн. суд стягує з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком частково відбуте в період з 31.05.2024 по день набрання даним вироком законної сили покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.

Речові докази:

-1 циліндровий механізм нижнього замку з вхідних дверей та 1 ключ з голівкою чорного кольору, з відтиском «Fortezza», від нижнього замка з вхідних дверей, які упаковані у полімерний сейф-пакет № 5637145 із пояснювальними написами; 1 циліндровий механізм верхнього замку з вхідних дверей та 1 ключ з голівкою синього кольору, з відтиском «Fortezza», від верхнього замка з вхідних дверей, які упаковані у полімерний сейф-пакет № 1451720 із пояснювальними написами; 1 ключ з голівкою чорного кольору та відтиском «AVERS» та 1 циліндровий механізм від замка хвіртки, які упаковані у полімерний сейф-пакет № 5637144 із пояснювальними написами - після набрання вироком законної сили знищити;

-диск білого кольору з написами на лицевій частині маркером чорного кольору «відеозаписи з камер відеоспостереження, які розташовані на прилеглій території, за адресою м. Харків, вул. Автотракторна, 24-А, ЄРДР № 0000642» після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи № 1612 від 13.03.2024 в сумі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/121-24/5853-ТР від 04.03.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/121-24/5848-ТР від 05.03.2024 в сумі 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення трасологічної експертизи № СЕ-19/121-24/5854-ТР від 06.03.2024 в сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/5356-Д від 28.02.2024 в сумі 5 300 (п`ять тисяч триста) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 5079 від 13.09.2024 в сумі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 5134 від 12.09.2024 в сумі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 8138 від 28.10.2024 в сумі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1