Провадження № 1-кс/643/4207/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 17.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням у якому просить, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: домоволодіння з надвірними спорудами і прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060); відкриті рахунки в АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄРДПОУ 00032129, 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ел. скринька: , н.т. НОМЕР_1 ), шляхом заборони права на відчуження, користування та розпорядження вказаним майном. З метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснювати за відсутності власника майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 17.04.2025, в якому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану. Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного в дохід держави, оскільки, на думку сторони обвинувачення, існує реальна загроза відчуження цього майна, що у подальшому позбавить можливості застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

У судове засідання слідчий не з`явився, разом із клопотанням подав заяву, у якій просив судове засідання проводити за його відсутності.

З огляду на наведені прокурором обставини та положення ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без повідомлення власника майна, так як це є необхідним з метою досягнення мети вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.170 КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з приписами ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 17.04.2025, у якому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.07.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

За вчинення кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Вказане свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити ОСОБА_3 покарання у виді конфіскації майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №436464633 від 22.07.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

Крім того, під час затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено наявність у останнього банківських рахунків в АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄРДПОУ 00032129, 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ел. скринька: , н.т. НОМЕР_1 ).

Аналіз викладеного законодавства і обставин справи свідчить, що є передбачені законом підстави для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Оцінивши надані стороною обвинувачення матеріали, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_3 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, який у випадку доведення його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення може понести покарання у вигляді конфіскації майна, а також наявність підстав вважати, що незастосування обмежень розпорядження майном, що перебуває у власності підозрюваного, може призвести до вжиття заходів останнім для відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, тощо, а тому арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Слідчий суддя зауважує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження. Таким чином всі обставини, проаналізовані в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За наведених обставин клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони права на його відчуження, користування та розпорядження, а саме:

- житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- усі відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» (код ЄРДПОУ 00032129, 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ел. скринька: , н.т. НОМЕР_1 ) банківські рахунки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виключенням грошових коштів, які зберігаються на банківських рахунках, на які, відповідно до вимог абзацу 4 ч. 3 ст. 170 КПК України забороняється накладати арешт, а саме на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1