Справа № 584/362/25
Провадження №1-кп/584/146/25
УХВАЛА

15.05.2025 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000454 від 2 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

У провадженні Путивльського районного суду Сумської області перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки строк запобіжного заходу спливає 28 травня 2025 року, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, який обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, відсутні, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Обвинувачений не заперечував щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підтримала думку обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 4 лютого 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строку якого на підставі ухвали Зарічного районного суду м.Суми від 31 березня 2025 року продовжено до 28 травня 2025 року.

Частиною третьою ст.331 КПК України встановлено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване до обвинуваченого. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Отже, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому.

Норми ч.5 ст.407 КК України передбачають відповідальність за скоєння кримінального правопорушення, яке за змістом ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Беручи до уваги характер злочинного діяння, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки розгляд справи триває, а отже ризики, що були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 4 лютого 2025 року, не припинили своє існування на теперішній час.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, необхідно продовжити на строк шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197 КПК України, суд

ухвалив:

Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів з 16 год. 30 хв. 15 травня 2025 року по 16 год. 30 хв. 12 липня 2025 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в разі внесення застави в розмірі 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), з покладенням на нього в цьому випадку на цей же строк таких обов`язків:

- прибувати до прокурора кожної середи щотижня;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі звільнення з-під варти він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та подальшу заміну запобіжного заходу на більш суворий.

Розгляд справи відкласти на 14 год. 00 хв. 10 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1