ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 592/9053/24 Номер провадження 11-кп/814/1455/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2024 року за №0001120, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз

13 листопада 2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 13 квітня 2024 року та до набрання вироком законної сили залишено їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь:

ОСОБА_11 2 244 гривні 60 копійок майнової шкоди та 50 000 гривень моральної шкоди в солідарному порядку;

на користь держави по 3 975 гривень 72 копійки процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, із кожного обвинуваченого в дольовому порядку.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнано винуватими й засуджено за те, що вони, будучи особами, які раніше вчинили розбій, вчинили напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, за таких обставин.

12 квітня 2024 року приблизно о 21 годині в умовах воєнного стану під час перебування на початку пішохідного мосту біля буд.№11 по вул. Конотопській у м. Суми ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, наніс кулаком лівої руки удар ОСОБА_11 у ділянку правої частини голови. На неправомірні дії ОСОБА_9 ОСОБА_11 відмахнувся, у відповідь намагався нанести удар, захищаючись від подальших незаконних дій ОСОБА_9 та в цей час ОСОБА_10 , підтримуючи неправомірні дії ОСОБА_9 , намагаючись подолати активний опір ОСОБА_11 , також заподіяв йому декілька ударів кулаком правої руки у ділянку лівої частини голови.

Маючи на меті уникнути свого побиття внаслідок раптового нападу, ОСОБА_11 почав тікати мостом, однак ОСОБА_9 зробив йому підніжку, внаслідок чого він перечепився і впав на поверхню мосту. Затим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб, почали наносити ОСОБА_11 численні удари ногами й руками в тулуб і ділянку обличчя для запобігання його втечі й учинення супротиву.

Діючи за попередньою змовою між собою, застосувавши фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_11 , й фізичне насильство, що не було небезпечним для життя, здоров`я потерпілого, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , який лежав на землі та не чинив опору, ОСОБА_9 шляхом ривка заволодів із шиї ОСОБА_11 срібним ланцюжком, вартістю 671 гривня 10 копійок, зі срібною підвіскою у вигляді хрестика, вартістю 536 гривень 88 копійок, та з правої кишені штанів - його мобільним телефоном «Iphone 8», моделі «А1905», вартістю 3 618 гривень, а ОСОБА_10 заволодів належними ОСОБА_11 сумкою зі шкірозамінника, вартістю 165 гривень, із його особистими речами, зокрема, мобільним телефоном «Samsung», моделі «SM-B350EZWASEK», вартістю 265 гривень.

Своїми умисними протиправними діями, які полягали в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заподіяли ОСОБА_11 : майнову шкоду на загальну суму 5 255 гривень 98 копійок; тілесні ушкодження, а саме: навколо правого ока - синець неправильної овальної форми, розміром 5x6 см, фіолетового кольору в центрі, по периферії жовтуватого кольору; навколо лівого ока, в лівій лобно-скроневій та виличній ділянці - синець неправильної овальної форми, розміром 16x14 см, фіолетового кольору на повіках, на інших ділянках жовтуватого кольору; в ділянці шиї по передньо-боковій поверхні - синець невизначеної форми, розміром 14x20 см, фіолетового кольору в центрі, по периферії зеленувато-жовтуватого кольору; в лівій завушній ділянці синець аналогічного характеру, розміром 8x5 см; на передній поверхні в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці правої ключиці, на задній поверхні середньої третини правого плеча, на передній поверхні середньої третини лівого плеча, на задній поверхні в ділянці лівого ліктьового суглобу, верхньої й середньої третин лівого передпліччя, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя -синці неправильної овальної форми, розмірами від 2,5x2 до 14x9 см, зеленувато-жовтого кольору; в ділянці реберної дуги, здухвинної ділянки зліва, гребеня здухвинної кістки зліва - групу синців аналогічного характеру (до семи), розміром від 2x1,7 до 5x4 см; на передньо-зовнішній поверхні в ділянці лівого колінного суглобу - синець аналогічного характеру, розміром 6x9 см; на верхній губі, дещо зліва лінійну рану, розміром 2 см, вшиту вузловими швами; на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губ - крововиливи під слизову оболонку, розмірами 3x5 та 2x3 см, червоного кольору; на фоні крововиливів - садна (4 на верхній губі та 2 на нижній губі), смугасті, розмірами від 1x0,4 до 2x0,7 см, вкриті білувато-сірим нашаруванням; на фоні синців лівого передпліччя та ліктьового суглобу, правого передпліччя - садна смугасті, розмірами від 1x0,7 до 2,5x1,2 см, вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин; на тильній поверхні правої кисті та лівої кисті, в ділянці суглобів середніх і нігтьових фаланг 2-5 пальців лівої кисті садна аналогічного характеру, розмірами від 0,5x0,3 до 1,2x2 см, на фоні синця лівого колінного суглобу - розміром 2,5x1,5 см; у правій виличній ділянці - 2 смугасті садна, розмірами 3x0,3 та 4x0,3 см, вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин, що відшаровується по периферії; крововилив темно-червоного кольору в кон`юнктиву лівого ока, розміром 2x1,5 та 1,7x1,5 см, загалом нанісши ОСОБА_11 не менше 30 ударів. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_10 та призначити йому покарання за ч.4 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції під час призначення покарання належним чином не врахував: повне визнання ОСОБА_10 винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, обставини, які пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність у нього тяжкого захворювання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та скарг на поведінку ОСОБА_10 за місцем проживання;

обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо нього та зменшити розмір відшкодувань моральної шкоди потерпілому й процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, посилаючись на помилковість визначеного місцевим судом розміру цих відшкодувань, які підлягають стягненню з нього ( ОСОБА_10 );

захисник ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Такі вимоги обгрунтовує тим, що місцевий суд не навів мотивів неможливості застосування до ОСОБА_9 положень ст.69 КК України та в ході призначення покарання не врахував: те, що ОСОБА_9 хоча й частково визнав винуватість (не визнав лише кількість ударів, нанесених потерпілому), але щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, беручи участь у слідчому експерименті, що є обставинами, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують його покарання; особу ОСОБА_9 , який має: місце реєстрації та проживання, сім`ю, проживає з бабою, яка хворіє, не має негативних характеристик, позитивно характеризується установою попереднього ув`язнення, де працевлаштований, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, частково відшкодував шкоду потерпілому шляхом повернення майна; його належну процесуальну поведінку в кримінальному провадженні;

обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо нього та пом`якшити йому покарання, посилаючись на те, що суд першої інстанції призначив йому надто великий строк покарання та не вивчив докази по справі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги з підстав у них наведених, позицію обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, водночас ОСОБА_9 посилався на те, що він не вчиняв саме розбійний напад, заперечення прокурора проти доводів сторони захисту, вивчила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи учасників судового провадження та дійшла висновку про таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.187 КК України як напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя, здоров`я потерпілого, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що він не вчиняв саме розбійний напад є неспроможними.

Розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст.187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Небезпечним для життя чи здоров`я насильством (ст.187 КК України, є, зокрема, умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення (п.п.6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10).

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, є обґрунтованим, його зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст.23 КПК України й оціненими відповідно до ст.94 КПК України.

Такий висновок підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що 12 квітня 2024 року приблизно о 20-21 годині на початку мосту по вул. Конотопській у м. Суми ОСОБА_9 заподіяв йому удар кулаком в обличчя. Будучи розгубленим та не очікуючи такого удару, він також у відповідь наніс удар, після чого ОСОБА_10 вдарив його декілька разів кулаком в обличчя, а ОСОБА_9 зробив йому підніжку, внаслідок чого він упав на землю, та обвинувачені нанесли йому численні удари (більше 10) з обох боків ногами й руками в тулуб і обличчя, на що він не чинив супротиву, лише прикривався руками. Затим ОСОБА_10 заволодів належною йому сумкою з речами, а ОСОБА_9 - його ланцюжком із підвіскою та мобільним телефоном із кишені. Обвинувачені навмисно спровокували ситуацію з метою заволодіння його майном. Частину майна, якими вони заволоділи, було виявлено поліцією за місцем їх проживання.

14 травня 2024 року потерпілий ОСОБА_11 у ході слідчого експерименту детально продемонстрував обставини вчиненого щодо нього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розбійного нападу: механізм, кількість і локалізацію заподіяних йому кожним із обвинувачених ударів; спосіб заволодіння ними його майном, що підтверджується протоколом зазначеної слідчої дії з додатком (т.1 а.с.201-204).

Наведені вище докази узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12 (матері потерпілого), яка підтвердила те, що 12 квітня 2024 року ОСОБА_11 повернувся додому приблизно о 22 годині ввесь у крові, без взуття та речей. Від ОСОБА_11 їй стало відомо про вчинення щодо нього розбійного нападу обвинуваченими.

Факт незаконного заволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майном ОСОБА_11 підтверджується і даними протоколу обшуку від 13 квітня 2024 року з додатком, протоколу огляду предметів від 25 квітня 2024 року, відповідно до яких за місцем проживання обвинувачених по АДРЕСА_1 було виявлено речі потерпілого, зокрема: документи на його ім`я, 2 мобільні телефони марок «Iphone», «Samsung», сумку, якими в нього заволоділи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.1 а.п.189-192, т.2 а.п.28-32).

Зазначені вище обставини відповідають висновкам експертиз №СЕ-19/119-24/6032-Д СНДЕКЦ від 23 квітня 2024 року, №СЕ-19/119-24/6035-Д СНДЕКЦ від 22 квітня 2024 року, згідно з якими на поверхнях мобільного телефону «iPhone 8», банківській картці, вилучених за місцем проживання обвинувачених, наявні сліди пальців руки, які залишені ОСОБА_10 (т.2 а.п.38-57, 59-72).

Загальна ж вартість майна, яким у потерпілого заволоділи обвинувачені, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 5 255 гривень 98 копійок, що встановлено у висновку експертизи №СЕ-19/119-24/6028-Д СНДЕКЦ від 19 квітня 2024 року (т.2 а.п.75-84).

За змістом акту судово-медичного обстеження №613 від 17 квітня 2024 року, висновків додаткових судово-медичних експертиз №615 від 23 травня 2024 року, №616 від 23 травня 2024 року в ході розбою обвинуваченими було заподіяно ОСОБА_11 такі тілесні ушкодження: навколо правого ока - синець неправильної овальної форми, розміром 5x6 см, фіолетового кольору в центрі, по периферії жовтуватого кольору; навколо лівого ока, в лівій лобно-скроневій та виличній ділянці - синець неправильної овальної форми, розміром 16x14 см, фіолетового кольору на повіках, на інших ділянках жовтуватого кольору; в ділянці шиї по передньо-боковій поверхні - синець невизначеної форми, розміром 14x20 см, фіолетового кольору в центрі, по периферії зеленувато-жовтуватого кольору; в лівій завушній ділянці синець аналогічного характеру, розміром 8x5 см; на передній поверхні в ділянці правого плечового суглобу, в ділянці правої ключиці, на задній поверхні середньої третини правого плеча, на передній поверхні середньої третини лівого плеча, на задній поверхні в ділянці лівого ліктьового суглобу, верхньої й середньої третин лівого передпліччя, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя -синці неправильної овальної форми, розмірами від 2,5x2 до 14x9 см, зеленувато-жовтого кольору; в ділянці реберної дуги, здухвинної ділянки зліва, гребеня здухвинної кістки зліва - групу синців аналогічного характеру (до семи), розміром від 2x1,7 до 5x4 см; на передньо-зовнішній поверхні в ділянці лівого колінного суглобу - синець аналогічного характеру, розміром 6x9 см; на верхній губі, дещо зліва лінійну рану, розміром 2 см, вшиту вузловими швами; на внутрішній поверхні верхньої та нижньої губ - крововиливи під слизову оболонку, розмірами 3x5 та 2x3 см, червоного кольору; на фоні крововиливів - садна (4 на верхній губі та 2 на нижній губі), смугасті, розмірами від 1x0,4 до 2x0,7 см, вкриті білувато-сірим нашаруванням; на фоні синців лівого передпліччя та ліктьового суглобу, правого передпліччя - садна смугасті, розмірами від 1x0,7 до 2,5x1,2 см, вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин; на тильній поверхні правої кисті та лівої кисті, в ділянці суглобів середніх і нігтьових фаланг 2-5 пальців лівої кисті садна аналогічного характеру, розмірами від 0,5x0,3 до 1,2x2 см, на фоні синця лівого колінного суглобу - розміром 2,5x1,5 см; у правій виличній ділянці - 2 смугасті садна, розмірами 3x0,3 та 4x0,3 см, вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин, що відшаровується по периферії; крововилив темно-червоного кольору в кон`юнктиву лівого ока, розміром 2x1,5 та 1,7x1,5 см (т.2 а.п.88-93).

При цьому, у висновку додаткової судово-медичної експертизи №616 від 23 травня 2024 року підтверджено те, що вказані вище тілесні ушкодження утворились не менше ніж від 30 травматичних впливів (т.2 а.п.88-89), а у висновку додаткової судово-медичної експертизи №615 від 23 травня 2024 року встановлено їх тяжкість, а саме те, що рана обличчя, значні за розмірами синці лівої половини обличчя та шиї є легкими тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, інші тілесні ушкодження у вигляді синців та саден - легкими тілесними ушкодженнями (т.2 а.п.90-91).

Таким чином, наведені вище докази є взаємоузгодженими та підтверджують зміст один одного, через це об`єктивних підстав не довіряти їм немає та місцевий суд правильно поклав їх до доказової бази при ухваленні вироку.

Окрім того, сам обвинувачений ОСОБА_9 , хоча й частково визнав винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні, разом з тим, у ході допиту у місцевому суді підтвердив факт заподіяння 12 квітня 2024 року у вечірній час на ділянці пішохідного мосту по вул. Конотопській у м. Суми ним разом із ОСОБА_10 ударів ОСОБА_11 .

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 також продемонстрував: місце вчинення злочину - пішохідний міст по вул. Конотопській у м. Суми; обставини застосування ним і ОСОБА_10 після попереднього вживання ними 12 квітня 2022 року приблизно о 21 годині алкоголю насильства щодо потерпілого, що зафіксовано в протоколі вказаної слідчої дії від 21 травня 2024 року з додатком (т.2 а.п.97-100).

Проте показання ОСОБА_9 в місцевому суді та його твердження в ході апеляційного розгляду про те, що він не вчиняв саме розбою щодо ОСОБА_11 , заподіяв йому меншу кількість ударів, аніж зазначено в пред`явленому йому обвинуваченні, не заволодівав майном потерпілого підлягають критичній оцінці та є способом його захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки повністю спростовуються сукупністю зазначених вище взаємоузгоджених і підтверджуючих зміст один одного доказів (показань потерпілого, свідка, доказів за результатами здійснення слідчих дій і висновків експертиз), якими поза розумним сумнівом підтверджено те, що ОСОБА_9 в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 вчинив щодо ОСОБА_11 напад із метою заволодіння майном потерпілого, поєднаний із насильством, небезпечним для його життя, здоров`я.

Тому, на переконання колегії суддів, установивши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування й надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення, надавши доказам оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. Підстави для висновку про неналежність, недопустимість чи недостовірність наданих стороною обвинувачення доказів, на підставі яких місцевим судом зроблено висновок про винуватість ОСОБА_9 є відсутніми.

Однак суд першої інстанції, зазначивши про наявність у ОСОБА_9 непогашеної судимості та кваліфкуючої ознаки в його діях вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій, припустився помилки, оскільки не перевірив строки погашення судимості ОСОБА_9 з метою встановлення, чи було вчинено розбій зі спеціальною ознакою повторності.

Так, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Урахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань суперечить самій суті інституту припинення судимості та є неприпустимим.

Відповідно до ч.9 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового) (ч.3 ст.90 КК України).

За змістом вироку місцевий суд послався на те, що ОСОБА_9 судимий 16 червня 2005 року Сумським районним судом Сумської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ст.ст.69, 70 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна (т.2 а.п.126-131).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України, є особливо тяжким злочином.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Сумського районного суду Сумської області від 16 червня 2005 року ОСОБА_9 у зв`язку із застосованим до нього умовно-достроковим звільненням від відбування покарання відбув призначене покарання в серпні 2009 року, а тому за цим вироком строк судимості сплив у серпні 2017 року та вона є погашеною (т.2 а.п.102).

Згідно з матеріалами кримінального провадження вказана вище судимість не переривалась.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_9 розбійного нападу 12 квітня 2024 року він був не судимим у силу ст.89 КК України, а тому в порядку ч.2 ст.404 КПК України оскаржуване судове рішення щодо нього необхідно змінити й виключити із: вступної частини вироку посилання суду на судимість ОСОБА_9 16 червня 2005 року Сумським районним судом Сумської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ст.ст.69, 70 КК України; мотивувальної частини вироку - посилання суду при кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України на кваліфікуючу ознаку вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій. Таке виключення не впливає на висновок про необхідність надання діям ОСОБА_9 правової оцінки за ч.4 ст.187 КК України та, з огляду на конкретні обставини цього кримінального провадження, не є підставою для пом`якшення йому покарання.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особи обвинувачених, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв його розкриттю, судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину, працевлаштований слюсарем в установі попереднього ув`язнення.

ОСОБА_9 частково визнав винуватість у вчиненому злочині, заперечивши вчинення ним саме розбою, сприяв у розкритті частини обставин кримінального правопорушення, в силу ст.89 КК України не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, працевлаштований слюсарем в установі попереднього ув`язнення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинувачених лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначене обвинуваченим основне покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям: ОСОБА_10 - із застосуванням ст.69 КК України; ОСОБА_13 мінімальне за розміром, із конфісацією всього майна, що є їх власністю, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому підстави для пом`якшення заходу примусу ОСОБА_10 чи ОСОБА_13 є відсутніми.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_10 про необхідність зменшення розміру відшкодувань моральної шкоди потерпілому.

Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Життя та здоров`я людини згідно зі ст.3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю та є особливим об`єктом кримінально-правової охорони.

Зазначений у вироку розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинувачених у солідарному порядку в сумі 50 000 гривень, узгоджується з принципами розумності, виваженості та справедливості, його визначено з урахуванням характеру й обсягу перенесених ОСОБА_11 моральних страждань, пов`язаних із вчиненим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо нього розбійним нападом із застосуванням насильства, небезпечного для його життя, здоров`я та заволодінням належним йому майном. Підстав для зменшення названого розміру суд апеляційної інстанції не вбачає.

Позбавлені підстав аргументи ОСОБА_10 і про помилково визначений місцевим судом розмір відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд першої інстанції визнав винуватим і засудив ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за вчинення ними у співучасті кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Загальний розмір процесуальних витрат на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні становить 7 951 гривню 44 копійки, що підтверджується даними відповідних довідок експертних центрів (т.2 а.к.п.37, 58, 74), а тому місцевий суд правильно стягнув у дольовому порядку з кожного обвинуваченого на користь держави по 3 975 гривень 72 копійки в рахунок відшкодувань указаних вище процесуальних витрат.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження, а, отже, їх слід залишити без задоволення. Разом з тим, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 підлягає зміні в порядку ч.2 ст.404 КПК України з огляду на безпідставне врахування судом першої інстанції судимості ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

У порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 змінити й виключити із:

вступної частини вироку посилання суду на судимість ОСОБА_9 16 червня 2005 року Сумським районним судом Сумської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ст.ст.69, 70 КК України;

мотивувальної частини вироку - посилання суду при кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України на кваліфікуючу ознаку вчинення розбою особою, яка раніше вчинила розбій.

В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою - у той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4