Провадження №1-кп/761/3448/2025
В И Р О К

іменем України

10 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні без виклику учасників судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000761, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо - спеціальну освіту, неодруженого, сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно - саперної роти Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

З 02 квітня 2022 року до цього часу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти проходить військову службу за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Окрім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 41, 92 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно ст.ст. 178, 328 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із п. 4 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських організацій, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» «Додатку №1» до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян, серед іншого, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 15.11.2024) «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиця 1», PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Однак, усупереч вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу психотропних речовин за наступних обставин.

Так, в один із днів, але не пізніше 13 год. 39 хв. 14 травня 2025 року, за невстановлених обставин, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою особистого вживання без мети збуту, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів, незаконно придбав кристалоподібну речовину зелено-блакитного кольору, масою 0,515 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,340 г, та для подальшого вживання незаконно зберігав її при собі без мети збуту.

Під час перебування ОСОБА_3 14 травня 2025 року приблизно о 13 год. 39 хв. за адресою: м. Київ, вул. Георгія Дудника, поблизу будинку № 2, останній був зупинений працівниками поліції. За результатами проведених слідчих дій виявлено факт незаконного зберігання ОСОБА_3 без мети збуту у пакеті з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, обмотаному фрагментом ізоляційної стрічки червоного кольору, у лівій кишені одягненої на ньому куртки, кристалоподібну речовину зелено-блакитного кольору, масою 0,515 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,340 г, яку в подальшому вилучено.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_8 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку. Просив призначити покарання у виді штрафу.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

За таких обставин, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В якості даних, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що згідно з довідкою КНП «Соціотерапія» ОСОБА_3 під наркологічним та диспансерно - динамічним наглядом не перебуває, відповідно до довідки КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» під наглядом лікаря - психіатра за місцем проживання не перебуває, відповідно до довідки КП «Нікопольська лікарня» Покровської сілької ради» протягом останніх 5 років ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікаря-психіатра/нарколога консультативно-діагностичного центру не звертався, є військовослужбовцем, відзначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України почесним нагрудним знаком «Сталевий хрест», за місцем служби характеризується опосередковано, не одружений, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, не судимий у порядку ст. 89 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Частина перша статті 309 КПК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт, арешту або обмеження волі. Призначаючи покарання у виді штрафу, суд згідно із ч.1 ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. В своїй заяві обвинувачений ОСОБА_3 просив призначити йому покарання у виді штрафу. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не знаходить, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання обвинуваченого.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

В рамках даного кримінального провадження залучено експерта, яким проведено судову експертизу матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/29867-НЗПРАП від 15 травня 2025 року, вартість якої становить 2674 грн 20 коп., що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави - 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/29867-НЗПРАП від 15 травня 2025 року.

Речові докази:

СD-R диск із записом «МАН00765» які, відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 15 травня 2025 року, визначено зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000761 - залишити зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,340 г, яку, відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 3 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 16 травня 2025 року, визначено передати на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1