Справа № 646/8126/25
№ провадження 1-кп/646/1489/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000187 від 25.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

25.07.2025 близько 02:00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , відпочивала зі знайомими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та раніше їй незнайомим ОСОБА_6 .

В ході спілкування з ОСОБА_6 у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом належним ОСОБА_6 мобільним телефоном ТМ «Apple» модель «Iphone X 64 GB Silver», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 .

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом обману, під приводом необхідності здійснити дзвінок своєму знайомому та не збираючись повертати майно, отримала від потерпілого ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон, на що ОСОБА_6 , будучи введеним в оману, нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_3 передав останній свій мобільний телефон.

Після цього, ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_6 мобільний телефон ТМ «Apple» модель «Iphone X 64 GB Silver», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , та не збираючись повертати його, вийшла з будинку разом з потерпілим. В подальшому, ОСОБА_3 , імітуючи телефонну розмову та скориставшись тим, що ОСОБА_6 не слідкує за нею, покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 3700,00 гривень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_6 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України; а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Матеріали кримінального провадження відповідають вимогам ч. 3 ст. 302 КПК України, встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження. За таких обставин, суд ухвалює вирок у спрощеному провадженні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона з середньою освітою, офіційно не працює, не заміжня, відповідно до інформації про особу, наданою відділом поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за місцем мешкання характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає. У КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР до лікаря-психіатра впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася, у лікаря-нарколога у КНП «Обласний наркологічний диспансер» на обліку не перебуває, не перебувала на стаціонарному лікуванні, в силу ст. 89 КК України раніше не судима.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обираючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини, також мотивацію вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої. При цьому, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення та попередження нею нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та ненастання тяжких наслідків, дані про особу обвинуваченої, обставину, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання в межах санкції частини відповідної статті Особливої частини КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Водночас, враховуючи викладене вище, визнання вини обвинуваченою, її щире каяття, а також те, що обвинувачена в силу ст. 89 КК України не судима, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім того, ч. 3 ст. 76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченій в ході досудового розслідування не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 08.08.2025 скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

У ході досудового розслідування у справі проведено судову товарознавчу експертизу. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченої згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 369, 370, 373, 374, 377, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 08.08.2025 скасувати.

Речові докази: мобільний телефон ТМ «Apple» модель «Iphone X 64 GB Silver», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_6 , коробку з-під мобільного телефону ТМ «Apple» модель «Iphone X 64 GB Silver», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , чек з АТ КБ «Приватбанк», фіскальний чек ТОВ «Алло», гарантійний талон №01405121 залишити у розпорядженні останнього.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи №СЕ-19/121-25/19984-ТВ від 06.08.2025 у розмірі 2228,50 грн.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1