Справа № 521/4165/25
Номер провадження:1-кп/521/1386/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та продовження строку дії обов`язків відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2024 року за № 0000222, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2024 року за № 0000222, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Клопотання просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Крім того, прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку дії обов`язків в рамках застосування запобіжного заходу у зазначеному кримінальному провадженні у вигляді застави відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з метою забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, клопотання просив задовольнити.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 не заперечувала щодо продовження строку дії обов`язків в рамках застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , щодо клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 заперечувала, вважала ризики недоведеними та необґрунтованими, просила суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах, передбачених законодавством.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 підтримали свого адвоката.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_10 заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , вважав ризики недоведеними та необґрунтованими, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, або обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах, передбачених законодавством.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до них, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з клопотанням є те, що вони можуть переховуватися від суду, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або будь-яким іншим шляхом перешкоджати встановленню істини, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження запобіжного заходу є обвинувачення у вчиненні:

- ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, а також наявність ризиків передбачених ч. 1, 2, 3, 4 та 5 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1, 2, 3, 4 та 5 ст. 177 КПК України, а саме:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від правоохоронних органів та суду, оскільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , може переховуватись від суду;

-п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які були допитані на стадії досудового розслідування, покази яких є визначальними у кримінальному провадженні, можуть здійснювати вплив шляхом залякування та погрозою застосування насильства;

-п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні у разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення , що обумовлюється військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку. Вказаний ризик підтверджує те, що теперішня криміногенна обстановка в Україні може схилити особу до нового злочину.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При вирішенні питання про ризики, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, має на утриманні малолітніх дітей, обвинувачується у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, за які передбачено покарання за ч. 3 ст. 313 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна , за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 311 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати реальними наведені у клопотанні ризики.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Щодо неможливості більш м`яких запобіжних заходів запобігти існуючим ризикам, суд зазначає таке.

Такими більш м`якими запобіжними заходами порівняно з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання

Враховуючи те, що домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного, обвинуваченого.

Так, домашній арешт є менш жорсткою формою ізоляції особи та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування обвинуваченого як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з іншими обвинуваченими та свідками, з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, на думку суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе ефективно запобігти зазначеним прокурором ризикам.

Судом враховується те, що у обвинуваченого ОСОБА_4 є постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, однак враховуючи суть обвинувачення, на переконання суду, не є тими беззаперечними стримуючими факторами порушення процесуальних обов`язків з боку обвинувачених у випадку застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 без права внесення застави підлягає задоволенню.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та клопотання адвоката ОСОБА_10 суд зазначає наступне.

Так прокурор в клопотанні зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 194 КПК України на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

В обґрунтування клопотання, захисник, зокрема зазначив, що ОСОБА_7 утримується під вартою з 20.06.2025, тобто, понад рік з неодноразовим продовженням строків тримання. Останнім рішенням суду строк дії запобіжного заходу продовжено до 12.09.2025.

Судом становлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 обраний на стадії досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду від 20.06.2024 року.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Кримінальні правопорушення у кримінальному провадженні №0000222 від 25.03.2024 року вчинені організованою групою.

Суд зазначає, що ухвалами Малиновського районного суду обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою та визначені розміри застави.

Судом враховані наступні обставини, що свідчать про зменшення, на даний час, ризиків відносно ОСОБА_7 .

Так, суд враховує ту обставину, що при розгляді Одеським апеляційним судом апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_7 був присутній в залі судового засідання, що спростовує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд зауважує, що іншім обвинуваченим у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 пред`явлені обвинувачення у вчиненні більш тяжких злочинів, але, натомість, на теперішній час їм обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розмірну застави. Саме цей факт говорить про непропорційність запобіжних заходів, що застосовуються до обвинувачених у одному кримінальному провадженні, про відсутність логічного обґрунтування сторони обвинувачення щодо не визначення саме ОСОБА_7 розміру застави.

Так, суд приходить до висновку про зменшення ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки троє інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з березня 2025 року, після сплати застави знаходяться не під вартою, та вже, за можливості, могли б вчинити дії, якими прокурор обґрунтовує наявність ризику за п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Натомість від прокурора таких заяв не надходило.

Твердження прокурора про те, що саме ОСОБА_7 може зробити вказані дії, коли інші обвинувачені тривалий час (більше 5 місяців) знаходяться не під вартою також не може сприйматися як логічно обґрунтоване.

Крім того, на думку суду, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшився зі сплином часу, оскільки кримінальні правопорушення інкримінуються як такі, що вчинені організованою групою, враховуючи, що троє інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, які обвинувачуються у вчиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, тривалий час більше 5 місяців) знаходяться не під вартою, то твердження прокурора, про те, що саме ОСОБА_7 може та буде незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених, експертів, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні є не може в повній мірі відповідати фактичним обставинам.

Крім того, суд приходить до висновку про зменшення ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 був присутній в Одеському апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги в травні 2025 року. Прокурором в клопотанні не зазначено, яким саме чином ОСОБА_7 може перешкоджання кримінальному провадженню.

Суд приходить до висновку, про зменшення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Так, судом встановлено, що з 17.06.2025 року ОСОБА_7 офіційно працевлаштований в комунальному підприємства «Сервісний центр» на посаді майстра дільниці поточного обслуговування фонтанів (відповідно до довідки Комунального підприємства «Сервісний центр» від 17.06.2025 № 748/01-13.)

Крім того, судом врахована обставина, що ОСОБА_7 подані документи для поновлення на денній формі навчання до Одеського політехнічного університету.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про зменшення ризиків, зазначених прокурором в к лопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам. У даній справі таких доводів не наведено.

Практика Верховного Суду Постанова об`єднаної палати ККС ВС від 06.06.2019 у справі № 640/5023/19: «Продовження строку тримання під вартою можливе лише за умови доведення стороною обвинувачення конкретних ризиків. Посилання лише на тяжкість обвинувачення не є достатнім обґрунтуванням». Постанова ККС ВС від 22.01.2019 у справі № 756/634/18:

«Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наведення судом нових і достатніх підстав суперечить вимогам ст. 5 Конвенції».

Постанова ККС ВС від 21.11.2018 у справі № 333/6020/17: «Суди зобов`язані досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Ігнорування цього є порушенням ст. 183 КПК України».

Практика ЄСПЛ «Єлоєв проти України» (2008): навіть за наявності обґрунтованої підозри тримання під вартою протягом тривалого часу стає невиправданим без додаткових підстав. «Харченко проти України» (2011): українські суди систематично порушують ст. 5 Конвенції, обмежуючись шаблонними формулюваннями. «Клішин проти України» (2010): кожен ризик має бути доведений конкретними фактами, а не абстрактними припущеннями. «Руденко проти України» (2015): суди повинні перевіряти, чи не зменшились ризики, які стали підставою для первинного обрання запобіжного заходу.

ЄСПЛ послідовно підкреслює, що тривале тримання під вартою є порушенням ст. 5 Конвенції: «Ігнатенко проти України» (2016): тримання понад два роки без нових підстав є порушенням Конвенції. «Тимошенко проти України» (2013): навіть тяжке обвинувачення не виправдовує тривале позбавлення свободи. «Соловей та Зозуля проти України» (2018): національні суди мають наводити конкретні причини, чому більш м`які заходи є недостатніми.

Таким чином, тримання ОСОБА_7 під вартою понад рік без визначення розміру застави, на думку суду, в даному конкретному провадженні, виходить за межі «розумного строку» і не відповідає вимогам Конвенції.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 є особою молодого віку (24 роки), має міцні соціальні зв`язки: постійно проживає батьком, матір`ю та молодшою сестрою, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, після внесення застави в травні 2025 року офіційно працевлаштувався.

Крім того, суд бере до уваги термін перебування ОСОБА_7 під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд не змінюючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, встановлює розмір застави.

Твердження прокурора що з часу останньої ухвали суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 пройшов незначний проміжок часу не ґрунтуються на вимогах законодавства. Оскільки законодавцем встановлена норма, яка передбачає, що продовження строків тримання під вартою має переглядатись судом зі спливом певних часових меж. Саме тому встановлення запобіжних заходів встановлюється ухвалою суду на строк, що не перевищує двох місяців з наступним розглядом клопотання та оцінкою ризиків, на обґрунтування яких воно подається.

Навіть з врахуванням того, що доведеність ризиків не вимагається, з спливом часу. продовження строків не може розглядатись формально.

Так, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Так, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд вважає за можливим, визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Щодо клопотання про продовження строку дії обов`язків відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2025 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

У зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звільнено з-під варти.

Одночасно, обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визначені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого , прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Метою продовження строку дії обов`язків в рамках застосування запобіжного заходу у вигляді застави є забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покладених на них процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, з моменту звільнення його з під варти внаслідок внесення застави, визначеної суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, а тому на даний час продовжує існувати обґрунтована потреба у продовженні строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження дії обов`язків в рамках застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 369-370, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з дня постановлення ухвали тобто з 09.09.2025 року до 07.11.2025 року включно в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Клопотання адвоката ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з дня постановлення ухвали тобто з 09.09.2025 року до 07.11.2025 року включно в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

У разі внесення застави, в межах строку досудового розслідування, але не більше ніж на 2 (два) місяці, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатись із населеного пункту, в якому він перебуває (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності переміщення в більш безпечне місце, в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

3) утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному провадженні;

4) здати на зберігання до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси свій паспорт (паспорти) для виїду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі звільнення з-під варти під заставу та невиконання ним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Клопотання прокурора про продовження дії обов`язків в рамках застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на два місяці, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду ;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи ;

3) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1