Справа № 639/3032/25
Провадження № 1-кп/639/292/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 639/3032/25 (в ЄРДР №0000339 від 11.04.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

ОСОБА_4 у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, будучи достеменно обізнаним про ведення воєнного стану, вчинив злочин проти власності на території Новобаварського району за таких обставин:

так, 29.03.2025 приблизно о 20:30 ОСОБА_4 , перебував на стоянці супермаркету «Класс», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, 1-А у службовому автомобілі таксі «Samand ЛХ», д.н.з. НОМЕР_1 , де на задньому сидінні автомобіля побачив мобільний телефон «Sony» Xperia 1 III, модель XQ-BC72, 512 Gb ROM/ 12 Gb RАM (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ), з сім-картою з номером телефону НОМЕР_4 , який необачно залишила потерпіла ОСОБА_6 .

У цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаного мобільного телефону.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 взяв мобільний телефон та поклав мобільний телефон до кишені.

При цьому, ОСОБА_4 усвідомлював, що мобільний телефон не вийшов з володіння ОСОБА_6 , а також, що в телефоні мається сім-картка, яку слід розцінювати як індивідуальну ознаку майна, за якою можна визначити його власника.

Тобто ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив цих заходів.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, не відповідаючи на телефонні дзвінки, які надходили від свідка ОСОБА_7 , яка викликала таксі «On-taxi» з іншого мобільного телефону, вимкнув вищевказаний мобільний телефон, викинув сім-картку у смітник, звернув його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 25 251 грн. 85 коп.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення передбачена ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

25.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, щиро покаявся, а також зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.

При цьому сторонами угоди погоджено, що при її затвердженні ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Сторони також узгодили, що обвинуваченого має бути звільнено від вищезазначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор, обвинувачений, а також його захисник в судовому засіданні просили затвердити вищезазначену угоду.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався

Вислухавши учасників судового розгляду, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до статті 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Потерпілим у кримінальному провадженні, правам та інтересам якого завдана шкода вказаним злочином, є ОСОБА_6 ..

Прокурором було надано суду письмову згоду потерпілої ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Вину у вищезазначеному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 визнав в судовому засіданні в повному обсязі.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 добровільно уклав угоду про визнання винуватості, її укладання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, ст. ст. 50, 63, 65, 75, ч. 4 ст. 185 КК України та інтересам суспільства у найшвидшому судовому розгляді.

Суд переконався, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, застосування якого до нього передбачено угодою, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий; розлучений; офіційно не працює; має місце реєстрації та місце постійного проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

На переконання суду, узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також порядок його відбування (звільнення з випробуванням) відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та іншим обставинам, які підлягають врахуванню при призначенні покарання. Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2025, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 371, 373, 374, 473-475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.04.2025 року по кримінальному провадженню №0000339 від 11.04.2025, укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню:

-мобільний телефон марки «Sony» Xperia 1 III, модель XQ-BC72, 512 Gb ROM/ 12 Gb RАM (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ), з сім-картою з номером телефону НОМЕР_4 , - залишити в розпорядженні (вважати повернутим) власника ОСОБА_6 (а. 42, 44, 54 матеріалів д.р. №0000339);

-DVD-R диск з відеозаписом з камер спостереження ломбарду «Є гроші» - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а. 63, 64 матеріалів д.р. №0000339).

Процесуальні витрати у розмірі 400,00 грн. (чотириста грн. 00 коп.) на залучення експерта стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_8 (а. 22 матеріалів д.р. №0000339).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2025 по справі №639/2547/25 (провадження №1-кс/639/524/25) на вищезазначений речовий доказ - мобільний телефон (а. 52-53 матеріалів д.р. № НОМЕР_5 ).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1