У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність прокурорів Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення слідчих дій, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність прокурорів Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення слідчих дій, за якою він просить:

- встановити відсутність плану та проведення оперативно слідчих дій та реалізації визначених кримінальним законодавством заходів з метою документування та розкриття кримінального правопорушення скоєного винуватцем ДТП водієм ОСОБА_6 ;

- встановити відсутність доказів визнання потерпілою заявника ОСОБА_3 в якості потерпілої, а також відсутність вручення пам`ятки про права потерпілої;

- встановити відсутність перехресних допитів потерпілої внаслідок ДТП ОСОБА_3 із винуватцем ДТП водієм ОСОБА_6 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Але, на відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З приводу цього прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно із частиною 2 цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З наведеного слідує, що ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та осіб, які мають право на оскарження.

За ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2025 року у справі № 308/9839/25 скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення було задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб Відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 07.07.2025 року та розпочати досудове розслідування у відповідності до ст. 214 КПК України. В задоволенні решти вимог скаржника відмовлено.

Відтак слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вже прийняте рішення про внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування у відповідності до ст. 214 КПК України.

Скаржником не доведено слідчому судді належними та допустимими доказами факт виконання вищезазначеної ухвали суду та внесення відомостей до ЄРДР. У скарзі скаржником взагалі не зазначений номер кримінального провадження в межах якого подана зазначена скарга. Скаржником також не підтверджений документально факт звернення до слідчого та/або прокурора із будь якими клопотаннями про проведення слідчих дій та/або визнання потерпілим, в порядку, передбаченому КПК України. Скаржник однозначно не визначився чиї саме дії/бездіяльність підлягають оскарженню та не зазначив у скарзі суб`єктів оскарження.

Крім того, ч. 2 ст. 307 КПК України чітко визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При цьому, прохальна частина скарги не відповідає повноваженням слідчого судді, визначеним у ч. 2 ст. 307 КПК України щодо розгляду скарги на бездіяльність під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що скарга подана скаржником на бездіяльність слідчого/прокурора, яка не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга подана на бездіяльність слідчого/прокурора, що не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, а тому у відкритті провадження за поданою скаргою слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст. 3, 9, 26, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на бездіяльність прокурорів Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та слідчого ОСОБА_5 щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення слідчих дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1