Справа 635/3148/25
Провадження 1-кп/635/981/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Харківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.03.2025 року та наразі перебуває в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.05.2025 року включно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_8 у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до розгляду судом даного кримінального провадження. Також прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ризики, встановлені слідчим суддею при застосуванні та продовженні запобіжного заходу, визначені пунктами п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Так, обвинувачений може переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК), оскільки у разі визнання винним йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років і можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може спровокувати останнього намагатись уникнути відповідальності за вчинені злочини та переховуватись від суду. Також обвинувачений може впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України) з метою спонукання останніх давати неправдиві показання з метою уникнути кримінальної відповідальності, адже останніх ще не допитано в суді. Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК), оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення 5 тяжких кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та можливість подальшого вчинення аналогічних злочинів. Він не має офіційних джерел доходу, тому злочинна діяльність є для нього єдиним джерелом прибутку. Враховуючи викладене, вважає, що більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим. Заперечували проти тимчасового залишення ОСОБА_8 у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Адвокат ОСОБА_6 пояснив, що у ОСОБА_4 немає підстав переховуватися від суду, він має постійне місце мешкання, хворого батька, якому надавав допомогу до затримання, оскільки мати на неповнолітня сестра перебувають за межами України. Свідки та потерпілі проживають в інших областях, а тому можливість впливати на них у ОСОБА_4 відсутня. Також вважає недоведеним можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий або нічний домашній арешт, а в разі відмови в цьому - зменшити розмір застави.

Обвинувачений пояснив, що не збирається переховуватись від суду та впливати на свідків. Зазначив, що після застосування до нього запобіжного заходу і до затримання він протягом декількох днів шукав гроші на заставу і, не знайшовши, самостійно прийшов до слідчого.

Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали думку адвоката ОСОБА_6 в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 . Заперечували проти тимчасового залишення ОСОБА_8 у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_8 , який перебуває під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у судове засідання доставлений не був.

Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з положенням ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який вподальшому було продовжено до 03.05.2025 р. включно.

Суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, на існування яких вказує сторона обвинувачення.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що останній має можливість переховуватись від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд також врахував, що потерпілі та свідки не допитані судом, а у разі невжиття запобіжного заходу обвинувачений матиме безпосередню можливість впливати на вказаних осіб.

Крім того, суд вважає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має постійного законного джерела доходів.

З урахуванням викладених вище ризиків, що існують, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має хворого батька, суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи викладене, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК, суд з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та яке вчинено в умовах воєнного стану, майнового та сімейного стану обвинуваченого, який не працює, ризиків, які встановлені судом, визначає розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні. Такий розмір застави відповідає межам, визначеним пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України щодо тяжких злочинів, та не є завідомо непомірним для обвинуваченого з огляду на його сімейний та майновий стан.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи в суді.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, вирішується судом, який його здійснює.

За таких обставин, з метою забезпечення участі ОСОБА_8 , у розгляді даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне зобов`язати адміністрацію Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» тимчасово залишити ОСОБА_8 в даній установі на час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18.08.2023 року за № 0001384, щодо нього Харківським районним судом Харківської області.

На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст.537 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 30.06.2025 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 90 840 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області (код одержувача: 26281249, банк одержувач: ДКСУ м. Київ, МФО банку: 820172, рахунок отримувача UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м. Люботина Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання в м. Люботині, Харківської області.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання від 3 до 8 років позбавлення волі та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду а також про наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку належно повідомленого обвинуваченого до слідчого, прокурора, суду; повідомлення слідчого, прокурора, суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з м. Люботина Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тимчасово залишити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в частині продовження строку запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.05.2025 р.

Суддя ОСОБА_1