Справа № 203/1385/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Центральний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000575 від 27.02.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 31 Конституції України - кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Згідно ст. 21 Закону України «Про інформацію» - інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону.

Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» - інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» - особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, с невід`ємними і непорушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» - використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб?єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб?єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Зокрема згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» - поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб?єкта персональних даних. Також відповідно до ч. 2 вказаної статті - поширення персональних даних без згоди суб?єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про захист персональних даних» порушення законодавства про захист персональних даних тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, ОСОБА_3 в червні 2024 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, використовуючи свій мобільний телефон iPhone 15 Pro Max s/n НОМЕР_3 imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», керуючись раптово виниклим єдиним умислом, направленим на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створена та захищена відповідно до чинного законодавства, являючись користувачем тематичного форуму « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під псевдонімом: «ОСОБА_8» за гіперпосиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », здійснив публікацію (тему) під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », у якій розмістив основну інформацію щодо запропонованих ним послуг, зазначив свої контактні відомості, зокрема обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_7 » під псевдонімом « ОСОБА_5 » у месенджері «Telegram».

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, 05.06.2024 року о 01:00 годині, вступивши у приватне спілкування у месенджері «Telegram», з користувачем під псевдонімом: « ОСОБА_6 », ОСОБА_3 , з власного облікового запису під псевдонімом « ОСОБА_5 », назва облікового запису ОСОБА_7 , надіслав останньому 05.06.2024 року о 12:23 годині файл формату «.txt», а саме: юа 10к.txt, об`ємом 250 Кб., в якому знаходились 10 000 рядків які містять ідентифікаційні дані користувачів мережі Інтернет, а саме адреси електронних поштових скриньок та паролі для входу до них. Такий файл є надзвичайно небезпечним, оскільки надає можливість для несанкціонованого доступу сторонніх осіб до особистих даних користувачів, які накопичуються в електронному листуванні з сервісами та сайтами, що вимагають зазначення електронної поштової скриньки для створення облікового запису та доступу до нього.

Таким чином, у зазначеному файлі відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, надіславши який, ОСОБА_3 , здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації.

Далі, цього ж дня о 12:35 годині та 12:36 годині, продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом ОСОБА_3 з використанням облікового запису месенджеру «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_5 », назва облікового запису « ОСОБА_7 », у приватному листуванні з користувачем під псевдонімом: « ОСОБА_6 », надіслав останньому 2 файли формату «.txt», а саме: мета 10к.txt, об`ємом 214 Кб., та бигмир 10к.txt, об`ємом 311 Кб., в кожному із яких знаходились 10 000 рядків та котрі містять ідентифікаційні дані користувачів мережі Інтернет, а саме адреси електронних поштових скриньок та паролі для входу до них. Такий файл є надзвичайно небезпечним, оскільки надає можливість для несанкціонованого доступу сторонніх осіб до особистих даних користувачів, які накопичуються в електронному листуванні з сервісами та сайтами, що вимагають зазначення електронної поштової скриньки для створення облікового запису та доступу до нього.

Таким чином, у зазначених файлах відповідно до ст. 31 Конституції України та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» міститься інформація з обмеженим доступом, надіславши які, ОСОБА_3 , здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище та пояснив, що в червні 2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи свій мобільний телефон iPhone 15 Pro Max з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», являючись користувачем тематичного форуму « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під псевдонімом: « ОСОБА_8 » за гіперпосиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », здійснив публікацію, у якій розмістив основну інформацію щодо запропонованих ним послуг, зазначив свої контактні відомості, зокрема обліковий запис « ІНФОРМАЦІЯ_7 » під псевдонімом « ОСОБА_5 » у месенджері «Telegram». У подальшому надіслав користувачу під псевдонімом: « ОСОБА_6 » файли формату «.txt», в кожному із яких знаходились 10 000 рядків, які містять ідентифікаційні дані користувачів мережі Інтернет, а саме адреси електронних поштових скриньок та паролі для входу до них. У скоєному щиро кається та просив суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому розповсюдженні інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 362-1 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, який раніше не судимий, одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відсутність обставин, які його обтяжують, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання, який вважав, що обвинуваченому потрібно призначити покарання у виді штрафу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи наведене, мобільний телефон марки та моделі «iPhone 15 Pro Max» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, та відповідно до постанови слідчого від 27.02.2025 року визнано речовим доказам у кримінальному провадженні та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Речові докази, а саме: ноутбук марки «Lenovo» 3 серійним номером PF3DKTVAMTM81Y4016LRA; системний блок 3 серійним номером 3067ZP2B1ICE9,CHK 230- опечатаного биркою з підписами учасників обшуку, які перебувають на зберіганні у камері схову ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, повернути належному володільцю.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки та моделі «iPhone 15 Pro Max» з IMEI 1: НОМЕР_1 та IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до камери схову ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1