Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/368/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/1450/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 125 (106) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000037 заапеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1965 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 50 000 (п`ятдесят тисяч) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 24 750 грн. витрат на правову допомогу.

за участі інших учасників судового засідання:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила вирок суду в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди змінити зменшивши суму моральної шкоди та витрат на правничу допомогу. В решті вирок суду вважає законним та обґрунтованим, просить залишити без зміни.

Сторона захисту не погоджується з розміром стягнутої шкоди та витрат на правову допомогу.

Суд не обґрунтував та не зазначив у чому виражались душевні страждання потерпілого та яка їх глибина, тому відповідні висновки суду в своєму рішенні є невмотивованими.

Після виписки з лікарні, потерпілий ОСОБА_8 жодного разу не звернувся до лікувального закладу чи додаткового обстеження внаслідок погіршення стану здоров`я та отримання рекомендацій додаткового часу на його відновлення, після подій.

У цивільному позові відсутні докази порушення у потерпілого нормального ритму життя чи докладання додаткових зусиль для відновлення звичайного стилю життя рівно як і докази того, що ці порушення були саме через неправомірні дії обвинуваченого.

Вважає, що висновки суду щодо суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтуються на представлених потерпілим суду доказах, а тому є явно завищеними та відповідно не справедливими, а тому в частині вирішення цивільного позову вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2025 підлягає зміні із зменшенням розміру моральної шкоди.

Заявлений потерпілим ОСОБА_8 розмір моральної шкоди та відповідно стягнутий судом з обвинуваченого на користь потерпілого в сумі 50 000 гри. є надмірним, який явно неспіврозмірний з наслідками морального страждання від дій обвинуваченого.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є спів мірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Суд першої інстанції вимоги закону не виконав, в оскаржуваному рішенні послався лише на те, що в справі є підтверджені документи надання правничих послуг понесених потерпілим ОСОБА_8 витрат на правничу допомогу, а саме копія договору про надання професійної правничої допомоги від 07.01.2025 на суму 24 750 грн. та квитанції. Тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.І ст.124 КПК України.

Враховуючи що справа розглядалась в скороченому порядку, за одне судове засідання, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації, обсягу наданих потерпілому послуг з правничої допомоги, змісту та об`єму цивільного позову (4 аркуші), принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, враховуючи численні висновки ВП ВС не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склались між адвокатом та клієнтом вирішення питання про розподіл судових витрат.

Судом першої інстанції не враховано усіх необхідних обставин даної справи, а стягнута моральна шкода на думку захисту є надмірною, суворою та явно несправедливою, а витрати на правничу допомогу не є спів мірними, а наданий обсяг послуг, витрачений час адвокатом не відповідають критерію реальності таких витрат та не підтверджує взагалі необхідністю такої участі адвоката у справі, оскільки інтереси потерпілого здійснює сторона обвинувачення.

Тому в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу оскаржуваний вирок підлягає зміні.

В заперечені на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_10 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2025 залишити без зміни, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Вважає вирок суду першої інстанції вмотивованим та обґрунтованим.

Протиправні дії обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_8 позбавили на час потерпілого можливості працювати та забезпечувати потреби своєї сім`ї, адже внаслідок струсу головного мозку та закритої черепно-мозкової травми останній не міг працювати.

Твердження про те, що після виписки з лікарні ОСОБА_8 жодного разу не звертався до лікувального закладу чи додаткового обстеження не відповідають дійсності та спростовуються доданими до цивільного позову копіями медичної документації.

Зазначає, що стягнута судом першої інстанції моральна шкода у розмірі 50 000 грн. є спів мірною з заподіяними ОСОБА_8 тілесними ушкодженнями внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 внаслідок розгляду справи судом першої інстанції були понесені витрати на правничу допомогу, підтверджені належними доказами долученими до матеріалів справи.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

28.12.2024 року близько о 19:40 год., ОСОБА_8 з ОСОБА_7 знаходились біля третього під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де між ними стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , знаходячись за спиною ОСОБА_8 , наніс один удар кулаком руки в область голови останнього справа, внаслідок чого ОСОБА_8 впав спиною на асфальтне покриття. Далі ОСОБА_7 підійшов до потерпілого і наніс декілька ударів ногами в ділянку обличчя останнього.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому кісток носу та гематоми навколо лівого ока, які відповідно до висновку експерта № 90 від 03.02.2025 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого та в його інтересах представника, які просили вирок суду залишити без зміни, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі захисником не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію його дій ч.2 ст.25 КК України, правильність застосування судом положень ч.3 ст.349 КПК України, а тому вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо надмірності розміру моральної шкоди у сумі 50 000 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченого, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при заподіяні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до ст.454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме позовної заяви, представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_10 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн.

Суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту, визначаючи розмір морального відшкодування, врахував ступінь страждань потерпілого внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначивши, що потерпілий зазнав душевних страждань, що призвело до психологічної травми, при цьому врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Твердження захисника щодо відсутності доказів на підтвердження ступені таких моральних страждань, є необґрунтованими, оскільки суперечать як встановленим судом обставинам справи так і вимогам чинного та міжнародного законодавства, у відповідності до яких порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення її права( рішення ЄСПЛ у справах Войтенко проти України, Науменко проти України).

Суд враховав вимоги розумності і справедливостіпри визначенні суми відшкодування. Апеляційний суд вважає, що визначений розмір моральної шкоди є спів мірним, розумним.

Частиною 1 ст. 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до таких витрат належать і витрати на правову допомогу.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, необхідно керуватися відповідними правовими позиціями Верховного Суду (Постанова від 1.08.2019 р. справа № 915/237/18), критерієм розумності їхнього розміру, конкретними обставинами справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Європейської конвенції з прав людини, зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, а тому суд першої інстанції, керувався принципами справедливості та верховенства права, виходив з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, врахував обставини кримінального провадження, та правомірно задовольнив цивільний позов і стягнув витрати на правову допомогу у розмірі 24 750 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Таким чином, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо). Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що до цивільного позову крім іншого, було надано: договір на правову допомогу; додаткову угоду, відповідно до якої вартість правової допомоги становить 25 000 грн; квитанцію № ПН260 від 30.01.2025 про сплату 24 750 грн. за надання правової допомоги на рахунок адвоката ОСОБА_10 .

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.09.2023 року справа № 686/31892/19 (провадження № 61-4683св23).

Крім того, відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням наведеного, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що твердження захисту про те, що розмір відшкодування витрат, понесених потерпілим на правову допомогу, який стягнутий оскаржуваною ухвалою є безпідставним, колегія суддів вважає необгрунтованим. Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №735/845/17 (провадження № 51-8746км18)

Враховуючи викладене та зважаючи на обставини справи, апеляційний суд жодних підстав погодитись з вимогами апелянта не вбачає.

Отже, підстав для зменшення суми відшкодування колегія суддів не вбачає та доводи апелянта у цій частині оцінює критично, оскільки вони не містять нових відомостей, що не були враховані судом першої інстанції, а полягає у переоцінці фактичних обставин, які, на думку суду апеляційної інстанції, у вироку дістали належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.03.2025 стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2