Справа № 195/841/25
Провадження № 1-кс/195/162/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( про арешт майна )

06.06.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 26 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2025 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 26 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 року визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000110 від 26.05.2025 року за ч. 1 ст.263 КК України.

Так, слідчими у кримінальному провадження в порядку ст.40 КПК України надавались доручення співробітникам оперативного підрозділу відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, з метою встановлення обставин викладених в заяві ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 року клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000110 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про який 26.05.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про надання дозволу на обшук житла особи задоволено та надано дозвіл на проникнення та обшук житла особи - приміщення з господарськими (допоміжними) будівлями об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке фактично перебуває в користуванні громадянина ОСОБА_5 , з метою обґрунтованого підтвердження чи спростування обставин кримінального правопорушення, відшукання і вилучення речей, предметів та документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а саме: незаконно отриманих вогнепальної зброї, бойових припасів або вибухових речовин, а також інших речей які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу обшуку від 04.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук. За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено: предмет схожий на боєприпас (гранату), циліндричної форми, темно-зеленого кольору з маркуванням «607», який запаковано до спец-пакету SUD1038632; предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «3», «90», в кількості 30 шт., запаковані до спец-пакету SUD1038634; предмет схожий на боєприпаси (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «Т», «19», та предмет схожий на боєприпас (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «V», «92», які запаковано до спец-пакету EXP 0287418; предмети схожі на запали УЗРГМ в кількості 3 шт., з наступними маркуваннями: УЗРГМ/583/164-88, УЗРГМ/583/23-77, УЗРГМ/885/70, які запаковано до спец-пакету EXP 0287419; предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «270», «83» в кількості 28 шт., та з маркуванням «186», «89» в кількості 1 шт., загальна кількість 29 шт., які запаковано до спец-пакету SUD1038633; предмет схожий частину від боєприпасу (магазин) з маркуванням МАК-47 з вмістом предметів схожих боєприпаси (набої, калібру 7.62) в кількості 20 шт. з маркуванням «270», «73», та в кількості 1 шт. з маркуванням «3», «Е», загальна кількість 21 шт., які запаковано до спец-пакету PSP 3165990.

Вказане майно було тимчасово вилучене під час проведення зазначеного обшуку відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Вилучене майно слідчим СВ відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Рішення про тимчасове вилучення зазначених предметів обґрунтовується тим, що відповідно до п.1, п.3 ч. 2 ст. 167 КПК України, є достатньо підстав вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі сліди злочину, а також є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом та відповідно зберегли на собі сліди особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення та які будуть використані в подальшому для проведення ряду експертних досліджень, серед яких експертизи зброї.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме: є знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з тим, що тимчасово вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, може бути знищене учасником злочину для приховання своєї злочинної діяльності, та з метою фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення, збереження слідів кримінального правопорушення підлягає арешту в порядку ст.ст.170-173 КПК України.

Крім того, належне процесуальне вилучення речей та слідів дозволить органу досудового розслідування провести відповідні експертизи та встановити інші докази.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Заборона користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

У загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів, оскільки вилучені речі є предметом та знаряддям кримінального правопорушення, залишили на собі сліди кримінального правопорушення;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Правова підстава арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України) є: збереження речових доказів, які підлягають спеціальній конфіскації.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи переважання інтересів суспільства у розкритті кримінального правопорушення над негативними наслідками арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та іншого майна визнаного речовим доказом, право на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном підлягає тимчасовому обмеженню на підставі відповідної ухвали слідчого судді, слідчий просить суд задовольнити клопотання про арешт майна.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися.

Від слідчого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна у її відсутність, просить суд задовольнити клопотання.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання про арешт майна, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасово вилучення майна, а саме: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до інформації ВИТЯГУ з ЄРДР 26.05.2025 року до відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від громадянки ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона повідомляє, що громадянин на ім`я ОСОБА_6 за місцем фактичного мешкання в с.Долинське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, незаконно зберігає боєприпаси.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 року клопотання слідчого у кримінальному провадженні про надання дозволу на обшук житла особи задоволено, надано дозвіл на проникнення та обшук житла особи - приміщення з господарськими (допоміжними) будівлями об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу обшуку від 04.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук. За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено: предмет схожий на боєприпас (гранату), циліндричної форми, темно-зеленого кольору з маркуванням «607», який запаковано до спец-пакету SUD1038632; предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «3», «90», в кількості 30 шт., запаковані до спец-пакету SUD1038634; предмет схожий на боєприпаси (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «Т», «19», та предмет схожий на боєприпас (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «V», «92», які запаковано до спец-пакету EXP 0287418; предмети схожі на запали УЗРГМ в кількості 3 шт., з наступними маркуваннями: УЗРГМ/583/164-88, УЗРГМ/583/23-77, УЗРГМ/885/70, які запаковано до спец-пакету EXP 0287419; предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «270», «83» в кількості 28 шт., та з маркуванням «186», «89» в кількості 1 шт., загальна кількість 29 шт., які запаковано до спец-пакету SUD1038633; предмет схожий частину від боєприпасу (магазин) з маркуванням МАК-47 з вмістом предметів схожих боєприпаси (набої, калібру 7.62) в кількості 20 шт. з маркуванням «270», «73», та в кількості 1 шт. з маркуванням «3», «Е», загальна кількість 21 шт., які запаковано до спец-пакету PSP 3165990. Вказане майно було тимчасово вилучене під час проведення зазначеного обшуку відповідно до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України.

Постановою слідчого від 04.06.2025 року вказане майно було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого, оскільки воно є законим та обгрунтованим, і накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 26 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування та розпорядження майном, яке виявлено і тимчасово вилучено під час проведення обшуку 04.06.2025 року та визнано речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 04.06.2025 року, а саме:

- предмет схожий на боєприпас (гранату), циліндричної форми, темно-зеленого кольору з маркуванням «607», який запаковано до спец-пакету SUD1038632;

- предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «3», «90», в кількості 30 шт., запаковані до спец-пакету SUD1038634;

- предмет схожий на боєприпаси (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «Т», «19», та предмет схожий на боєприпас (гранату Ф1), овальної форми, ребриста, темно-зеленого кольору, з маркуванням «V», «92», які запаковано до спец-пакету EXP 0287418;

- предмети схожі на запали УЗРГМ в кількості 3 шт., з наступними маркуваннями: УЗРГМ/583/164-88, УЗРГМ/583/23-77, УЗРГМ/885/70, які запаковано до спец-пакету EXP 0287419;

- предмети схожі на боєприпаси (набої, калібру 5.45) з маркуванням «270», «83» в кількості 28 шт., та з маркуванням «186», «89» в кількості 1 шт., загальна кількість 29 шт., які запаковано до спец-пакету SUD1038633;

-предмет схожий частину від боєприпасу (магазин) з маркуванням МАК-47 з вмістом предметів схожих боєприпаси (набої, калібру 7.62) в кількості 20 шт. з маркуванням «270», «73», та в кількості 1 шт. з маркуванням «3», «Е», загальна кількість 21 шт., які запаковано до спец-пакету PSP 3165990.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1

06.06.2025