Справа №601/837/25
Провадження № 1-кп/601/142/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,

прокурора Василюка А.А.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременець кримінальне провадження №0000064 про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого інженером КНП «Шумська міська лікарня», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 постановою Шумського районного суду Тернопільської області (справа №601/1384/24), яка набрала законної сили 29.11.2024, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців 2 (два) дні.

В подальшому ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що постановою Шумського районного суду Тернопільської області (справа №601/1384/24) від 18.11.2024, яка набрала законної сили 29.11.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності, призначено покарання у виді штрафу та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців 2 (два) дні, усвідомлюючи, що протягом вказаного терміну він зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 11 лютого 2025 року близько 16 години 50 хвилин, ОСОБА_1 , керував в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-210934-20» р.н. НОМЕР_1 , на проїзній частині автодороги Р-26 «Острог-Кременець» поблизу с. Чугалі, Кременецької ОТГ Кременецького району, Тернопільської області без пристебнутого паска безпеки, чим порушив вимоги п.2.3. «В» Правил дорожнього руху.

Надалі, екіпажем у складі працівників сектору реагування патрульної поліції Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у складі Стецюка Н.Р. та Бойчука В.П. відносно ОСОБА_1 , складено протокол за порушення правил дорожнього руху ЕПР1 №244343 за ч.5 ст.126 КУпАП, складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення ЕНА 4054938 ч.5 ст.121 КУпАП, окрім цього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №244372 від 11.02.2025 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що 11.02.2025 року після обіду його зупинили працівники поліції. Він перед тим вживав алкоголь, однак сів за кермо, оскільки мав зустрітись з другом. Про постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП йому було відомо. Щиро кається , просить сурово не карати.

Обвинувачений ОСОБА_1 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд відповідно до ст.50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 суд визнає - щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_1 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд, прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, , не перебуває на обліку в лікаря психіатра чи нарколога, вік обвинуваченого, позитивно характеризується по місцю проживання, міцні та сталі соціальні зв`язки, ступень тяжкості вчиненого злочину, обставини та наслідки вчиненого ним злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні. Зазначене, на думку суду, вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: DVD-R диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: