Житомирський апеляційний суд
Справа №274/477/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/243/25
Категорія ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000604 за апеляційною скаргою із доповненнями обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Полонне Хмельницької області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ,

- за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді обмеження волі на 01 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1893 грн. 20 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні Житомирським НДЕКЦ МВС України судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (отримувач: ГУК у Жит. обл./ ТГ м. Житомир/24060300; банк отримувача: Казначейство України; ; рахунок UA4489 9998 0313 0101 1500 0006 797; код класифікації доходів: 24060300).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_6 ухвалено не застосовувати.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у цій частині вирок у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 13 грудня 2023 року близько 16 години ОСОБА_6 , проходячи в лісосмузі поблизу вул. Вільхової в м. Бердичеві Житомирської області, на землі виявила ізоляційний згорток, в якому знаходився зіп-пакет з кристалічною речовиною, зовні схожою на психотропну.

У цей же час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, реалізуючи який ОСОБА_6 взяла вказаний згорток та помістила його до своєї лівої кишені курки, тим самим незаконно придбавши психотропну речовину, та в подальшому незаконно зберігала її, доки не була зупинена співробітниками Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області неподалік від буд. № 6 по вул. Вільховій в м. Бердичеві Житомирської області.

У подальшому, 13 грудня 2023 року у період часу з 17 год. 00 хв. до 17 год. 40 хв. під час огляду місця події неподалік від буд. № 6 по вул. Вільховій в м. Бердичеві Житомирської області працівниками поліції Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області у ОСОБА_6 було вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), загальною масою 0,3897 г, яку вона незаконно придбала і зберігала без мети збуту та добровільно видала працівникам поліції.

Кримінальна відповідальність за кримінальний проступок, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винуватою, передбачена ч. 1 ст. 309 КК України - незаконні придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

В апеляційній скарзі із доповненнями обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На її переконання, вирок суду незаконний і підлягає скасуванню. Підстави для скасування вироку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України Про кримінальну відповідальність.

Вказує, що заяву про визнання винуватості вона не складала у присутності захисника, а написала її, оскільки працівники поліції повідомили, що за вказане кримінальне правопорушення її буде лише оштрафовано.

Зазначає, що у вироку суду містяться протиріччя, а тому судовий розгляд мав відбуватися за її участі та захисника.

Стверджує, що в даному випадку є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту (п.3 ч.1 ст.413 КПК України). За скоєння кримінального проступку по ч.1 ст.309 КК України передбачено і штраф, який суд міг застосувати. В такому разі основне покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Також, зазначає, що за вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, а не кримінальна.

18.06.2025 року обвинувачена ОСОБА_6 до суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд, заявила клопотання про розгляд справи без її участі, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справи у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, а не кримінального проступку то слід зазначити наступне.

Диспозицією ч.1 ст.309 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, а ч.1 ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах.

З наведених норм законів про кримінальну та адміністративну відповідальність убачається, що за ч.1 ст.309 КК України кримінальна відповідальність наступає за вчинення незаконних дій з наркотичними засобами в розмірі, що перевищує невеликий розмір, але є меншим від великих розмірів.

За змістом же Примітки до ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Примітки до ст.305 КК України поняття невеликий, великий та особливо великий розмір наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів тощо, у тому числі, що застосовується у ХІІІ розділі КК України, у якому розміщена і ст.309, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.

Як вбачається з висновку експерта від 05.01.2024 року № СЕ-19/106-23/16475-НЗПРАП вилучена у ОСОБА_6 кристалічна речовина рожевого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну сечовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1 -он).

Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл пентан-1-он), у перерахунку на загальну масу представленої речовини, становить 0,3897 г.(т.1 а.с.20-25)

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іль-пентан-1-он), згідно з Постанови КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною.

Згідно наказу МОЗ України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іль-пентан-1-он), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме до 0,15 г.

Таким чином органом досудового розслідування правильно встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, оскільки маса PVP вилучена у неї становить 0,3897 г.

Доводи апелянта про те, що заяву про визнання винуватості написано у відсутність захисника є голослівними, оскільки як вбачається з матеріалів справи вказану заяву підозрювана ОСОБА_6 написала в присутності захисника, який підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваної, її згоду встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту у її відсутність. Заяву 17.01.2024 року підписано власноруч ОСОБА_6 та її захисником ОСОБА_9 (т.2 а.с.12)

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що відповідно до ч.3 ст.382 КПК України суд першої інстанції мав розглядати кримінальне провадження за їх участі, однак вказане тлумачення норма є помилковим, оскільки вона передбачає розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку за участі сторін лише у разі якщо суд визнає це за необхідне.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання ОСОБА_6 , з врахуванням змін, які були внесені до закону України про кримінальну відповідальність (№3886-IX), яким було декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість майна на час вчинення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, заслуговують на увагу.

Так, ОСОБА_6 була звільнена від покарання призначеного вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2023 року за ч.4 сь.185 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, під час відбуття покарання за яким вона вчинила нове кримінальне правопорушення за цим вироком, а тому вона вважається несудимою, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень ст.71, 72 КК України.

Враховуючи ці обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, вагітна, що унеможливлює застосування до неї покарання у виді обмеження волі згідно з ч.3 ст. 61 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити їй більш м`яке покарання, передбачене в санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_6 вказівку про застосування положень ст.71, ст.72 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: