Справа № 203/2585/25
Провадження № 1-в/0203/94/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

02 травня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву дізнавача сектору дізнання ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000140, розпочатому з внесення 12 квітня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2025 року до суду надійшла заява дізнавача про роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2025 року за результатами клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 12 квітня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ст. 290 КК України, у вигляді арешту майна, з підстав не зрозумілості такого судового рішення, посилаючись на те, що згідно резолютивної частини ухвали, слідчий суддя наклав арешт у вигляді позбавлення права на відчуження та розпорядження транспортним засобом марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 зеленого кольору, що вилучений 11 квітня 2025 року. Водночас, в іншій частині резолютивної частини ухвали слідчий суддя зобов`язав дізнавача ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні повернути власнику ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля. У зв`язку із цим у дізнавача виникло питання правове питання щодо фактичної долі транспортного засобу марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 зеленого кольору, оскільки, на думку дізнавача, в резолютивній частині ухвали не міститься прямої вказівки щодо його повернення власнику або залишення у володінні органу досудового розслідування. Відповідно, на думку дізнавача, існує неоднозначність у розумінні змісту судового рішення, яка створює юридичну невизначеність для сторін кримінального провадження, насамперед власника майна, що підлягає арешту.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дізнавач просить роз`яснити ухвалу, а саме: 1) зміст ухвали слідчого судді від 29 квітня 2025 року щодо питання чи підлягає поверненню транспортний засіб марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 зеленого кольору, враховуючи, що в резолютивній частині вказано лише на повернення ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також уточнити чи дозволяється зберігання автомобіля у власника ОСОБА_4 на період дії арешту, якщо арешт у вигляді позбавлення права на відчуження та розпорядження транспортним засобом не виключає фактичного володіння (коритування) транспортним засобом.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 квітня 2025 року заява передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 та призначена до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заяву дізнавача про роз`яснення ухвали слідчого судді від 29 квітня 2025 року про арешт майна підтримав та наполягав на її задоволенні, з викладених у ній підстав.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував на повну ясність ухвали та її резолютивної частини, зокрема, про накладений арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження, а в частині позбавлення права користування в задоволенні клопотання відмовлено, проте наразі автомобіль так і не надано йому в користування, тому просив роз`яснити дізнавачу про необхідність забезпечення виконання ухвали слідчого судді про можливість користування вилученим автомобілем.

Заслухавши думку прокурора та власника майна, дослідивши заяву та матеріали скарги з доданими сторонами доказами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року у справі № 203/2585/25 (провадження № 1-кс/0203/1727/2025) клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 12 квітня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ст. 290 КК України, у вигляді арешту майна задовольно частково. Накладено арешт з позбавленням права відчуження та розпорядження на вилучений 11 квітня 2025 року в ході огляду місця події автомобіль марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 зеленого кольору. В задоволенні решти вимог клопотання прокурора відмовлено. Зобов`язано дізнавача СД ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, повернути власнику ОСОБА_4 вилучені 11 квітня 2025 року в ході огляду місця події: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля.

Мотиви і правові підстави, з яких слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора, зокрема, тільки в частині накладення арешту з позбавленням права відчуження та розпорядження на автомобіль марки «Мазда 3» з номерним знаком НОМЕР_1 зеленого кольору, що належить ОСОБА_4 , а також мотиви і правові підстави відмови в задоволенні вимог клопотання прокурора в іншій частині, зокрема, про накладення арешту з позбавленням права користування автомобілем наведені в ухвалі слідчого судді.

Так, в ухвалі слідчого судді чітко зазначається, що в судовому засіданні прокурором недоведена необхідність позбавлення права користування тимчасово вилученим автомобілем, як складової арешту майна, оскільки прокурором не доведено, що перебування автомобіля у користуванні власника, за наявності заборони відчуження та розпорядження ним, може призвести до пошкодження, псування, знищення, перетворення предмету кримінального правопорушення, тоді як за вимогами абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на викладене слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення права користування автомобілем його власника ОСОБА_4 , оскільки достатнім і необхідним заходом забезпечення дієвості кримінального провадження є арешт з позбавленням прав відчуження та розпорядження цим автомобілем, а перебування автомобіля у користуванні власника жодним чином не завадить ні проведенню судової експертизи, ні створить перешкоди у досудовому розслідуванню іншим чином за наявності заборони відчуження та розпорядження цим транспортним засобом, у зв`язку з цим в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту із забороною користування автомобілем відмовлено.

Автомобіль ОСОБА_4 був тимчасово вилучений в ході огляду 11 квітня 2025 року після складення постанови про накладення адміністративного правопорушення 11 квітня 2025 року, у зв`язку з чим в силу ст. 167 КПК України.

За вимогами п.2 ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 29 квітня 2025 року підстав для накладення арешту з позбавленням права користування автомобілем прокурором не доведено та в судовому засіданні не встановлено, а достатнім забезпеченням кримінального провадження буде лише накладення арешту з позбавленням права відчуження та користування, що свідчить про право власника користуватися автомобілем, відчуження або розпорядження яким заборонене на час дії арешту, тоді як користування можливе лише за умов фізичного доступу власника до автомобіля з можливістю пересуватися і використовувати його за призначенням транспортного засобу.

Сама по собі наведена в заяві дізнавачем незгода з мотивами ухвали слідчого судді в частині відмови в задоволенні клопотання про арешт з позбавленням права користування, а також сумніви дізнавача про можливість і порядок проведення експертизи у разі передачі автомобіля в користування власнику, не свідчить про незрозумілість ухвали слідчого судді, проте перегляд законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення не може підмінятись роз`ясненням такої ухвали слідчого судді.

При цьому, саме по собі користування майном (річчю) як складова права власності передбачає фізичне володіння особи над таким майном, тому виконання вкзаної вище ухвали слідчого судді полягає саме в реєстрації визначеної заборони відчуження та розпорядження із забезпеченням права власника користуватися під час дії зазначених заборон транспортним засобом.

Належить відзначити, що чинним законодавством передбачено, що роз`ясненню підлягають лише судові рішення зміст яких є не зрозумілим, містить суперечності, а викладені в ньому доводи дають підстави для різного його тлумачення. Суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом судового розгляду. Він може лише, змінивши форму викладення, більш повно, чітко і зрозуміло навести ті частини рішення, що породжують певні труднощі для однозначного сприйняття. При цьому, під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.

Мотиви і правові підстави, з яких слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора про арешт майна викладені в ухвалі з посиланням на норми КПК України з оцінкою поданих як прокурором, так і власником майна, а резолютивна частина містить чіткий висновок за результатами розгляду клопотання прокурора.

За наведених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що підстави, для задоволення заяви та роз`яснення ухвали слідчого судді з поставлених дізнавачем у заяві від 30 квітня 2025 року питань відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 380 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви дізнавача сектору дізнання ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області про роз`яснення ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000140, розпочатому з внесення 12 квітня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ст. 290 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів, починаючи з наступного за цим дня.

Повна ухвала складена і проголошена 06 травня 2025 року о 09-05 год

Слідчий суддя ОСОБА_1