Справа № 386/1596/25
Провадження № 1-кс/386/326/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

01 вересня 2025 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області:

Слідчий суддя Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Голованівськ Кіровоградської області клопотання слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 погодженого з прокурором ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001688 від 18.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.407, ч.2 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, стан здоровя задовільний, військовозобов`язаний, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , військове звання матрос, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимий Новоархангельським районним судом Кіровоградської області 13.04.2022 року по ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Копотання надійшло до суду 01 вересня 2025 року о 14 год. 20 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, заслухавши слідчого, думку підозрюваного і його захисника, з`ясувавши позицію прокурора, та дослідивши докази по даних матеріалах:

встановив:

Слідчий звернулася до суду із зазначеним клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, посилаючись на те що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 №15 солдата ОСОБА_5 призначено для проходження служби на посаду кулеметника 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_2 , шпк «матрос» ВОС-101627М .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, з моменту відправлення 06.06.2022 до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 06.06.2022, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

З 06.06.2022 солдата ОСОБА_5 призначено для проходження служби на посаді кулеметника 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Так, відповідно до п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_5 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України матрос ОСОБА_5 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у відповідності до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, почав діяти воєнний стан в Україні, який неодноразово безперервно продовжувався указами Президента України та діяв до теперішнього часу.

За викладеного вище, ОСОБА_5 , 27.03.2023, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника 2 десантно-штурмового відділення з десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос» військової частини НОМЕР_1 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не з`явився на шикування особового складу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби, проте 13.04.2023 прибув після самовільного залишення ВЧ НОМЕР_1 до пункту постійної дислокації та 19.04.2023 матрос ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії вдруге самовільно залишив ВЧ НОМЕР_1 без поважних причин, в умовах воєнного стану та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи в різних місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Таким чином за вищевикладених обставин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Крім того,ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника 2 десантно-штурмового відділення з десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос» військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин, а саме: 03.04.2025 переслідуючи мету незаконного носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в автомобілі ВАЗ 21703 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , власником якого він являється, перевозив предмет ззовні схожий на ніж який знаходився в коричневому чохлі з метою подальшого використання у власних цілях.

В подальшому, 03.04.2025 за порушення правил дорожнього руху було зупинено автомобіль автомобілі ВАЗ 21703 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , в ході огляду даного автомобіля було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж в коричневому чохлі, який згідно висновку експерта №СЕ-19/112-25/4894-ХЗ від 10.04.2025 є клинковою холодною зброєю - мисливським ножем спеціального подвійного призначення, колюче-ріжучої дії, промислового способу виготовлення..

Вказану холодну зброю ОСОБА_5 носив шляхом перевезення в автомобілі ВАЗ 21703 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , власником якого він являється, не маючи при цьому передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї.

Таким чином за вищевикладених обставин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України -

Зазначене підтверджується , зокрема, повідомленням військової частини про вчинення кримінального правопорушення, матеріалами службового розслідування військової частини за відповідним фактом, свідченнями осіб з числа військовослужбовців, даними протоколом ОМП від 03.04.2025, висновком експерта №СЕ-19/112-25/4894-ХЗ, а також іншими наявними матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

30.08.2025 слідчим СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді кулеметника 2 десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», раніше судимого.

30.08.2025 відповідно до п.1 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочинів передбачених ч.5 ст. 407 та ч. 2 ст. 263 КК України.

З огляду на наявні матеріали досудового розслідування слідство доходить до висновку, що після отриманого зазначеного вище повідомлення про підозру у кримінальних правопорушеннях підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а відтак слідство доходить до висновку про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4 та 5 ст.177 КПК України.

До висновків про існування зазначених вище ризиків слідство доходить з огляду на наявні в матеріалах досудового розслідування докази, а також поведінку підозрюваного під час вчинення інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.

Зокрема слідство враховує, що наразі підозрюваний, будучи військовослужбовцем у складі Збройних Сил України, підозрюється у тяжкому злочині, який посягає на встановлений порядок несення військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, що істотно негативно впливає на підтримання належної військової дисципліни у Збройних Силах України та підриває обороноздатність держави в умовах активного ведення бойових дій, обумовлених агресією проти України.

Станом на 01.09.2025 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Крім того, слідство також враховує, що зазначені вище дії підозрюваний може вчинити з метою уникнути кримінальної відповідальності з огляду на усвідомлення останнім ступеня тяжкості інкримінованих йому злочинів, а також передбачених за їх вчинення виду та розміру покарання- від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Крім цього відповідно до п. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Виходячи з викладеного, слідство приходить до висновку про необхідність клопотати перед слідчим суддею про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів з огляду на особу підозрюваного та обставини вчиненого ним злочину.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч. 2 ст.263 КК України, вагомість наявних доказів, існування передбачених п.п.1,3,4 та 5 ст.177 КПК України ризиків, з метою запобігання останнім та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001688 від 18.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.2 ст. 263 КК України в межах строків досудового розслідування, тобто строком на 60 днів, строк тримання під вартою обчислювати з моменту його затримання, а саме з 14 год. 56 хв. 30.08.2025.

Заслухавши слідчого, позицію прокурора, який підтримав клопотання з тих же підстав, думку підозрюваного та його захисника, які заперечував проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у виляді цілодобового домашнього арешту, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, на 87 аркушах слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Клопотання складено належною на те особою, та погоджене з відповідним на те прокурором, на підставі внесеного до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення, тобто на законних підставах.

Так, 30.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.263 та ч.5 ст.407 КК України.

30.08.2025 о 14 год. 56 підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

До запобіжних заходів відносяться особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991). Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті у вигляді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом із цим, згідно положень ч. 4 ст. 185 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В листі Верховного суду від 03.03.2022 №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» звернуто увагу судів на те, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію рф проти України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст.263 та ч. 5 ст. 407 КК України, останній з яких є тяжким злочином, який вчинено в умовах воєнного стану, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, а тому існують ризики, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України, а тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та запобігання вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований, без визначення розміру застави.

При цьому, слідчий суддя виходить із наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, і застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою надає перевагу необхідності забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк тримання під вартою на 60 днів, з моменту затримання, а саме з 14 год. 56 хв. 30 серпня 2025 року.

Поряд з цим, враховуючи вимоги ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-196, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0001688, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, який обчислювати з моменту його затримання в порядку ст.208 КПК України, а саме з 14 год. 56 хв. 30 серпня 2025 року по 14 год. 56 хв. 28 жовтня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копії даної ухвали негайно вручити учасникам судового провадження, відповідальним особам конвою, та направити для виконання начальнику ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Дата проголошення повного тексту ухвали: 02 вересня 2025 року о 12 год. 30 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1