Справа № 487/4841/25
Провадження № 1-кс/487/3391/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотанняслідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000298 від 17.06.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

17.07.2025 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, у якому просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1,2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування підозрюваного на волі виникають ризики вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання здійснення досудового розслідування. Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні відмовився від надання показів відповідно до ст.63 Конституції України.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати допідозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що зазначені у клопотанні ризики не доведені, підозрюваний має постійне місце проживання, знаходився в м. Херсоні та не скривався.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування ініційованого заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298 від 17.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника Управління поліції охорони в Херсонській області від 01.02.2022 № 26 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду охоронника взводу №1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Херсонській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом № 87 о/с від 23.05.2022 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, ОСОБА_4 , охоронника взводу №1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Херсонській області, звільнено за угодою сторін.

Таким чином, ОСОБА_4 , до 23.05.2022 обіймав посаду працівника правоохоронного органу та відповідно до функціональних обов`язків виконував правоохоронні функції охоронника воєнізованої охорони зокрема вжиття заходів до затримання правопорушників.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади на територіях населених пунктів Херсонської області, у тому числі м. Херсон контролювались та утримувались російськими військами, представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Херсонської області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України.

Одним із таких силових блоків, створеного на території Херсонської міської територіальної громади, зокрема м. Херсону, є так зване «Управление государственной службы охраны Главного управления МВД Херсонской области» з виконанням відповідних правоохоронних функцій, в підпорядкуванні окупаційної адміністрації російської федерації.

Водночас, ОСОБА_4 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних силах України, інших утворених відповідно до Законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання російською федерацію частини території України, а саме м. Херсону, вирішив зайняти посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, являючись громадянином України, будучи працівником правоохоронного органу, займаючи посаду охоронника взводу №1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Херсонській області, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17, 19, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», з власної ініціативи, добровільно, з корисливих мотивів, достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсон збройними формуваннями рф, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, відповідно до наказу від 17.05.2022 за №1 л/с так званого «Главного управления МВД Херсонской области» з 17.05.2022 зайняв посаду «временно исполняющего обязанности инспектора роты охраны обьектов управления государственной службы охраны Главного управления МВД Херсонской области» створеному на тимчасово окупованій території України у м. Херсоні.

З моменту призначення на посаду ОСОБА_4 , переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконував покладені на нього службові завдання, обов`язки та повноваження в незаконно створеному правоохоронному органі, до 30.06.2022, коли був звільнений відповідно до наказу так званого «Главного управления МВД Херсонской области» від 30.06.2022 за №15 л/с.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

16.07.2025 ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 21.02.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.09.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 05.09.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 09.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.02.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 11.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.03.2025; протоколом огляду предмета від 13.05.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 від 29.04.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 від 10.03.2025; іншими матеріалами вказаного кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказують слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за ч.4 ст. 152 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, враховуючи, що підозрюваний раніше обіймав посаду в Управлінні поліції охорони в Херсонській області, тому перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може здійснювати вплив свідків, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні.

Також підозрюваний, перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, знищити документи, які вказують на вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази.

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування потребує перевірці факт, що деякі особи, які перебували на території тимчасово окупованої території Херсонської області отримали паспорти громадянина Російської Федерації. Вказана обставина потребує перевірці відносно підозрюваного. Крім того, слід врахувати, що під час перебування на посаді у незаконному правоохоронному органі, створеному рф на тимчасово окупованій території, підозрюваний виготовляв документи під час своєї діяльності, які на даний час органом досудового слідства не вилучено. У випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний зможе знищити вказані предмети, які під час досудового розслідування, при їх виявленні, можуть бути визнані речовими доказами.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2, 4 ч.1 ст.177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, дії підозрюваного під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Так, під час досудового слідства встановлено, що підозрюваний добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, що свідчать про те, що підозрюваний в подальшому вчинить аналогічне кримінальне правопорушення, проти основ національної безпеки.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, суд приходить до висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обставини інкримінованого злочину, а також особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді застави не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не зможе запобігти встановленим ризикам, а тому слід застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000298 від 17.06.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 60 (шістдесят) днів до 17.09.2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 18.07.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1