В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баратівка Баштанського р-ну Миколаївської обл., громадянина України, з середньою освітою, який неодружений, працював неофіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім, діючи за попередньою змовою групою осіб з особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, а також невстановленою досудовим розслідуванням особою, заволоділи чужим майном шляхом нападу (розбій), поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, у невстановлені органом досудового розслідування часі та місці, не пізніше 12 год. 03.03.2025, у осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та невстановленої досудовим розслідуванням особи виник умисел на вчинення розбою, поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло в умовах воєнного стану.

Для реалізації спільного умислу Особа 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, залучила неповнолітнього ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення та всі співучасники визначили час, місце та план його вчинення.

Реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_3 разом з особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, 03.03.2025, о 19.50 год., прибули за адресою: АДРЕСА_3 , зайшли до першого парадного будинку. Особа 3 підійшла до кв. АДРЕСА_4 та постукала у вхідні двері. Мешканка квартири ОСОБА_8 , побачивши у вічко раніше знайому Особу 3, відчинила вхідні двері, після чого Особа 3 запропонувала ОСОБА_8 придбати пральний засіб, на що остання погодилась та направилась за грошима, які попросила винести ОСОБА_9 , який, взявши гроші, виніс їх до парадного приміщення та передав Особі 3.

В цей час, реалізуючи спільний умисел, Особа 1, Особа 2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, невстановлена досудовим розслідуванням особа та неповнолітній ОСОБА_3 , переконавшись, що вхідні двері квартири АДРЕСА_5 відчинені, проникли до вищевказаної квартири, заштовхали ОСОБА_9 до кімнати, у якій перебувала ОСОБА_8 , у приміщенні іншої кімнати перебували ОСОБА_5 та малолітня ОСОБА_10 .

Перебуваючи у квартирі, Особа №1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з метою демонстрації реальності своїх намірів, дістала наступальну осколкову ручну гранату РГН, яка належить до категорії боєприпасів (вибухових пристроїв), якою почала розмахувати, погрожуючи привести її в дію, тим самим погрожуючи потерпілим застосуванням насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, після чого висловила потерпілій ОСОБА_8 вимогу передати гроші та мобільний телефон. Потерпіла ОСОБА_8 , сприймаючи дії, як реальну загрозу її життю та здоров`ю, віддала Особі 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з гаманця гроші в сумі 900 грн. та мобільний телефон «Samsung 21C» в чохлі чорного кольору, після чого, Особа 1, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, передала зазначений мобільний телефон неповнолітньому ОСОБА_3 .

Надалі, неповнолітній ОСОБА_3 направився до іншої кімнати, в якій перебували малолітня ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , де висунув вимогу передати йому мобільний телефон «IPhone 11» зеленого кольору в чохлі чорного кольору, який належав ОСОБА_5 , та мобільний телефон «Motorolla Е7» синього кольору в чохлі білого кольору, який належав малолітній ОСОБА_10 , після чого, шляхом ривка з рук потерпілих заволодів вищевказаними мобільними телефонами, які поклав до кишені та направився до виходу з кімнати. Потерпіла ОСОБА_5 направилась за неповнолітнім ОСОБА_3 , вимагаючи повернути мобільні телефони, на що останній правою рукою наніс один удар у голову потерпілій ОСОБА_5 .

В цей час, Особа 2, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи біля потерпілого ОСОБА_9 , повалили останнього на підлогу та почали ногами наносити удари в обличчя останнього.

Залишаючи квартиру потерпілих, неповнолітній ОСОБА_3 , повернувшись обличчям до потерпілої ОСОБА_8 , правою рукою наніс останній удар у голову та спільно з особами, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, покинули квартиру, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, обвинувачений неповнолітній ОСОБА_3 , у невстановлені досудовим розслідуванням часі та місці, у невстановленої особи незаконно придбав психотропні речовини: MДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетамін), амфетамін та PVP у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту, які почав незаконно зберігати при собі, без змети збуту, до затримання працівниками поліції 04.03.2025, о 23.59 год., по вул. Смілянській, 13 у м. Києві.

Маса психотропних речовин: MДМА (3,4 - метилендіоксиметамфетамін) становить 2,645 г, амфетаміну становить 0, 53 г, PVP становить 1,925 г.

У відповідності до п. 1) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

З доданої до обвинувального акту угоди про визнання винуватості від 09.06.2025, укладеної між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 та законного представника - ОСОБА_7 , за згодою потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , малолітньої ОСОБА_11 та її законного представника ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_3 в ході досудового розслідування свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся, в подальшому, зобов`язується не вчиняти кримінальних правопорушень.

В підготовчому судовому засіданні сторонам роз`яснений зміст ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в присутності захисника та законного представника, показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, які йому були роз`яснені судом, вказуючи, що укладення ним угоди носить добровільний характер.

Сторони просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжкого кримінального правопорушення та нетяжкого кримінального правопорушення.

З позиції сторін в суді вбачається, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Надана суду угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472, ч. 7 ст. 474 КПК України, під час перевірки угоди встановлено можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.

Тож суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Також суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, раніше не судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем реєстрації, з багатодітної сім`ї, є тимчасово переміщеною особою, працює, хоча і неофіційно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За викладеним, суд призначає обвинуваченому покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 104 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 314, 468-470, 472-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.06.2025 між прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженнями, передбаченими ч. 2 ст.473 КПК України.

Головуюча суддя: