Номер провадження: 11-сс/813/1060/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2025, якою в межах к/п №0000361 від 22.03.2024 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого водієм-експедитором БФ «Ветеран Чорнобилю», фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.07.2025 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 10.07.2025 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України із визначенням застави у розмірі 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7 570 000 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала слідчого судді незаконна, з таких підстав:

- слідчий суддя не надав оцінку тому, що в матеріалах, доданих до клопотання, не міститься даних про вчинення ОСОБА_9 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та у своїй сукупності не доводять вчинення ОСОБА_9 злочинів, в яких він підозрюється;

- поза увагою слідчого судді залишилися відомості про особу підозрюваного ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, утримує двох дітей, одна з яких є неповнолітньою та навчається в ліцеї, також на його утримані перебуває батько похилого віку, який потребує стороннього догляду, оскільки переніс інсульт, на теперішній час ОСОБА_9 страждає рядом хронічних захворювання та потребує медичного догляду, є раніше не судимою особою, дотримувався умов раніше застосованих до нього запобіжних заходів без порушень;

- слідчим суддею було невірно встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не підтверджені дослідженими доказами, не з`ясовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, невірно визначено розмір застави, порушено процедуру затримання підозрюваного, через що ухвала підлягає скасуванню.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 15.05.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в не повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що 13.05.2025 ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за які законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 12-ти років з конфіскацією майна.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що не пізніше 20 листопада 2023 року, більш точний час не встановлений, він знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вступив в попередню змову з невстановленими особами щодо незаконного заволодіння об`єктом нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_11 , шляхом підроблення та використання завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчуються нотаріусом незаконно заволодів зазначеним майном, чим спричинив потерпілому, розмір яких складає 7 013 437 грн. 80 коп.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколами обшуків за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 від 23.05.2025 та від 14.05.2025;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_9 від 12.07.2024;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_12 від 16.07.2024;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_13 від 12.07.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_13 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що перебували у володінні Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 30.10.2024;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 від 25.03.2024:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 11.10.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних доказів достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тому підозра у їх вчиненні останнім є обґрунтованою.

Водночас, колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту щодо невірно встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, колегією суддів встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що існують заявлені ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків в зазначеному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що наявність вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим та той факт, що на теперішній час ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, та обвинувальні акти по кримінальним провадженням знаходяться на розгляді в суді 1-ої інстанції в м. Запоріжжя, в яких щодо нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.п.114).

При цьому, ЄСПЛ у рішенні «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризику переховування.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Згідно із п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» висловив позицію, згідно якої наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_16 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має батька похилого віку, має двох дітей на утриманні, працевлаштований та хворіє, проте зауважує на тому, що зазначені обставини, хоча й характеризують підозрюваного з позитивної сторони, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, в яких останній обґрунтовано підозрюється, їх характеру та тяжкості, а також встановлених вище ризиків, не можуть слугувати підставою для застосування стосовно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, в п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») ЄСПЛ зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Відтак, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на теперішній час поведінка підозрюваного ОСОБА_9 вимагає виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в той же час не є для підозрюваного безальтернативним.

Що стосується визначеного судом підозрюваному ОСОБА_9 розміру застави, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За приписами п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, розмір застави стосовно останнього повинен бути визначений саме у встановлених вищевикладеними положеннями кримінального процесуального закону межах, а саме від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Проте, відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, в даному випадку слідчий суддя, визначаючи підозрюваному ОСОБА_9 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що значно перевищує встановлену процесуальним законом межу для тяжких злочинів, не зазначив, в чому саме полягає виключність випадку та не мотивував належним чином такий її розмір, пославшись лише на розмір збитків у заподіянні яких ОСОБА_9 підозрюється.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позиція ЄСПЛ зводиться до того, що гарантії, передбачені ст. 5 § 3 Конвенції покликані в першу чергу забезпечити не відшкодування шкоди, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання.

У п. 25 рішення «Істоміна проти України» від 13.01.2022 ЄСПЛ зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

В цьому контексті апеляційний суд враховує специфіку та тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, відомості про особу ОСОБА_9 , його майновий стан та розмір можливого завданого збитку потерпілому.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку із не наведенням національними судами відповідного та достатнього обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави.

Так, у зазначеному рішенні вказано про те, що «сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та інші».

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 надав довідку від 28.05.2025 про оціночну вартість предмету злочину, а саме об`єкта нерухомості, квартири АДРЕСА_3 , оціночна вартість якої становить 5 448 106 грн. 48 коп.

Водночас, прокурор ОСОБА_6 щодо вартості зазначеної квартири пояснив, що наразі триває експертиза та слідчим для визначення заподіяної шкоди також було витребувано у спеціаліста оцінку вартості зазначеної квартири, яка складає 7 013 437 грн. 80 коп., при цьому не надав підтверджуючих доказів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час можливий розмір завданих збитків складає 5 448 106 грн. 48 коп., що було документально підтверджено стороною захисту та не спростовано стороною обвинувачення.

Слід зазначити і про те, що жоден із визначених КПК запобіжних заходів не є покаранням. Такі заходи є попереджувальними, і їх метою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків в разі, якщо є побоювання здійснення підозрюваним будь-яких дій, що заважають встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищезгадані обставини свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 7 570 000 грн. є завищеним, непомірним для підозрюваного та його родини.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, з огляду на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, який притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, має місце реєстрації та проживання та, існування зазначених вище ризиків, колегія суддів вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_9 у якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 1 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням на останнього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, застава у зазначеному розмірі, буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на зазначені обставини, апеляційним судом встановлені підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді з постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 1 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 197, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2025, якою в межах к/п №0000361 від 22.03.2024 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.07.2025 включно, із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 10.07.2025 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_9 заставу у розмірі 1 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 299 000 (п`ять мільйонів двісті дев`яносто дев`ять тисяч) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 04.06.2025, заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави у визначеному розмірі за підозрюваного ОСОБА_9 , негайно звільнити останнього з-під варти та покласти на нього строком до 10.07.2025 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, які визначені слідчим або прокурором;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Запорізькій обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4