Справа № 465/3793/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/200/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 001609 за апеляційною скаргою прокурора Франківської ОП м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 21.01.2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щирець Пустомитівського (Львівського) району Львівської області, українця, громадянина України, за даними обвинувального акту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

встановила:

Прокурор подала апеляційну скаргу на ухвалу підготовчого судового засідання Франківського районного суду м.Львова від 21.01.2025, якою задоволено клопотання прокурора та закрито кримінальне провадження № 0001609 від 21.05.2016 року відносно ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 та п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та у зв`язку із смертю обвинуваченого (загинув).

Прокурор в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу суду першої інстанції через безпідставність закриття кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Виключити з резолютивної частини ухвали Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2025 посилання на закриття кримінального провадження №0001609 від 21.05.2016 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КГЖ України.

Вважати кримінальне провадження №0001609 від 21.05.2016, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, закритим на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що не дивлячись на те, що в суді першої інстанції встановлено підставу для закриття даного кримінального провадження на підставі п. 4-1 та п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, однак апелянт покликається на те, що у судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 загинув, і підтвердженням цьому є витяг, відповідно до якого, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Богданівка Бахмутського району Донецької області. Причина смерті - ураження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Щирецькою селищною радою Львівського району Львівської області 13.02.2024, актовий запис № 25.

Відтак, судом встановлено ще одну підставу для закриття провадження, а саме передбачену п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України смерть обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, з`ясувати згоду останнього, щодо закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, неможливо, про що прокурором було наголошено в судовому засіданні. Відтак, судом першої інстанції, з врахуванням думки матері обвинуваченого, необгрунтовано застосовано підставу для закриття кримінального провадження, а саме через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурорка - публічний обвинувач у кримінальному провадженні № 0001609 від 21.05.2016, покликаючись на вимоги ст. 284 КПК України, заявила клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 помер, а крім того, інкримінована йому крадіжка, декриміналізована.

Законний представник мати обвинуваченого ОСОБА_10 в судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо закриття кримінального провадження заперечень не має. До клопотання долучила завірену копію свідоцтва про смерть сина.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження № 0001609 від 21.05.2016, підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні № 0001609 від 21 травня 2016 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення крадіжці, яку вчинив 20 травня 2016, тобто до вересня 2024 року та якою заподіяв шкоду на загальну суму 390 (триста дев`яносто) грн. 23 коп., що є меншою ніж 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

У 2024 році прожитковий мінімум для працездатної особи збільшився до 3 028 грн. на місяць, тож сума соціальної пільги також збільшилась і становить 1 514 грн. (3 028 грн. ? 50% = 1 514 грн.).

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому суд бере до уваги приписи ч.1ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки за змістом обвинувального акту сума викраденого в потерпілої сторони становить меншу за суму ніж 3028 грн., то вказані дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. У даному випадку суд враховує позицію мами обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 загинув, і підтвердженням цьому є витяг, відповідно до якого, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Богданівка Бахмутського району Донецької області. Причина смерті - ураження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Щирецькою селищною радою Львівського району Львівської області 13 лютого 2024 року, актовий запис № 25.

Відтак, судом встановлено ще одну підставу для закриття провадження, а саме передбачену п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України загибель ( смерть) обвинуваченого.

Згідно обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку непогашена та не знята. У підтвердження цим обставинам, прокуроркою - публічним обвинувачем у кримінальному провадженні надано довідку ОСК МВС України № 24-23052016/46044 від 23. 05. 2016 року.

У той же час, документальне підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченого, на які покликаються орган досудового розслідування та прокурорка публічний обвинувач в судовому процесі, а саме довідку ОСК МВС України23052016/46044 від 23.05.2016 року, зважаючи, що така виготовлена іноземною мовою рашистською, суд констатує факт, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, що є предметом судового розгляду МВС України надаючи довідку сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України «Про засади державної мовної політики» та ст. 29 КПК України, а відтак, визнає даний доказ недопустимим.

Положення п.4 - 1 ч. 1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а п.5 вказаної норми закону, якщо помер обвинувачений.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію матері обвинуваченого ОСОБА_10 , суд приходить до переконання, що кримінальне провадження № 0001609 від 21.05.2016 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 та п.5 ч.1ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та у зв`язку із смертю (загибеллю) обвинуваченого.

Законний представник обвинуваченого - мати - ОСОБА_10 судом апеляційної інстанції була належним чином повідомлена про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції, в телефонному режимі повідомила про здійснення розгляду без її участі.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн. у 2024 році.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому суд бере до уваги приписи ч.1 ст.5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 ч.1 ст. 284 КПК України виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого (п.5 ч.1 ст. 284 КПК України).

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ч.10 цієї статті, тобто на підставі згоди родичів чи захисника померлої особи, яким роз`яснено право заявити клопотання про непогодження із закриттям кримінального провадження.

У матеріалах кримінального провадження наявне клопотання ОСОБА_10 (матері обвинуваченого) про те, що вона не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку з загибеллю її сина в ході бойових дій, а також долучено ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 02.01.2024 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) ОСОБА_7 скоїв 20.05.2016 року на суму 390 грн. 23 коп.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що вирішуючи питання про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, треба враховувати дату скоєння кримінального правопорушення та діючий на той момент прожитковий мінімум для працездатних осіб, який, станом на травень 2016 року був визначений в розмірі 1450 грн., а не брати показники дійсні на 2024 рік в сумі 3028 грн.

На підставі зворотної дії закону суд першої інстанції підставно врахував зміни внесені в чинне законодавство, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 20.05.2016 року викрав товар на суму 390 грн. 23 коп.

Вказані дії обвинуваченого підпадають під адміністративні правопорушення за які передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до абз.5 ч.7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У зв`язку зі смертю обвинуваченого суд першої інстанції був позбавлений можливості прийняти рішення по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, за ч.4 ст. 185 КК України, відповідно і не мав можливості отримати його згоду щодо закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є необргунтованим та суперечить чинному законодавству.

Апеляційні вимоги прокурора знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції єістотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 284, 479-2, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Франківської ОП м.Львова ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу підготовчого судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2025 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали підготовчого судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 21.01.2025 посилання на закриття кримінального провадження №0001609 від 21.05.2016 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вважати кримінальне провадження №0001609 від 21.05.2016, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України, закритим на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: