Справа № 953/7517/23
н/п 1-кс/953/3780/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000924 вiд 10.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000924 вiд 10.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, зазначене у клопотанні, що було вилучено під час затримання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що вiддiлом з розслiдування особливо тяжких злочинiв СУ ГУ НП в Харкiвськiй областi здiйснюється досудове розслiдування у кримiнальному провадженнi, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслiдувань за № 0000924 вiд 10.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, щодо невстановленої групи осiб з числа мешканцiв м. Харкова та м. Суми, якi готуються до вчинення та вчиняють квартирнi крадiжки на територii та передмiстi м. Харкова.

Під час затримання ОСОБА_4 , відповідно до положення п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 760 грн., ключі у кількості 4 шт., 2 брелки, мобільний телефон марки Iphone 15 pro max.

Вилучені предмети та речі оглянуто та постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до положення п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 395 грн., мобільний телефон Iphone 14 pro max, сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 .

Вилучені предмети та речі оглянуто та постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до положення п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, у останнього виявлено та вилучено: телефон Iphone 14, паспорт, водійське посвідчення, військовий квиток на ім`я останнього, грошові кошти у сумі 2600 грн, ключі від дому, брелок від воріт.

Прокурор вказує, що 07 травня 2025 року ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та 08.05.2025 застосовано запобіжний pахід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

У ході досудового розслідування встановлено, що вказані вилучені речі та документи мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, зможуть у подальшому сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності, мають значення для встановлення істини під час досудового розслідування, а також для подальшого призначення судових експертиз.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

Прокурор зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю його збереження, оскільки незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Від представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчий суддя встановив, що вiддiлом з розслiдування особливо тяжких злочинiв СУ ГУ НП в Харкiвськiй областi здiйснюється досудове розслiдування у кримiнальному провадженнi, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслiдувань за № 0000924 вiд 10.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

07 травня 2025 року о 15:45 год. ОСОБА_5 затримано у м. Харкові працівниками СУ ГУНП в Харківській області у порядку ст. 615 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 395 грн., мобільний телефон Iphone 14 pro max сірого кольору у чохлі чорного кольору, сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 .

07 травня 2025 року о 20:33 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено письмове повідомлення про підозру.

07 травня 2025 року о 15:43 год. ОСОБА_6 затримано у м. Харкові працівниками СУ ГУНП в Харківській області у порядку ст. 615 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у останнього виявлено та вилучено: телефон Iphone 14, паспорт, водійське посвідчення, військовий квиток на ім`я останнього, грошові кошти у сумі 2600 грн, ключі від дому, брелок від воріт.

07 травня 2025 року о 18:15 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено письмове повідомлення про підозру.

07 травня 2025 року о 15:44 год. ОСОБА_4 затримано у м. Харкові працівниками СУ ГУНП в Харківській області у порядку ст. 615 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_4 , у останнього виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 760 грн., ключі у кількості 4 шт., 2 брелки, мобільний телефон марки Iphone 15 pro max у чохлі помаранчевого кольору з цифрою 7.

07 травня 2025 року о 21:23 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено письмове повідомлення про підозру.

09.05.2025 виявлені та вилучені предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

На переконання органу досудового розслідування вилучені речі можуть містить відомості, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наведені прокурором відомості про обставини вчинення дій, в сукупності з доданими до клопотання матеріалами, дають слідчому судді підстави для висновку, що могли мати місце обставини, про які зазначається у цьому клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, метою арешту вилучених речей є забезпечення збереження їх як речових доказів, а необхідність накладення арешту пов`язана з недопущенням його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення.

Дослідивши відомості про вилучені речі, врахувавши твердження прокурора, що вони містять/можуть містити інформацію, яка може мати значення для кримінального провадження та може в подальшому бути використана як докази, а також те, що постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (наявність якої на цьому етапі розслідування тільки констатується слідчим суддею та не надається їй оцінка в частині правомірності/можливості/доцільності віднесення вилученого майна до речових доказів), слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування вилучення відбулося правомірно, а подальше утримання потребує «легалізації» (встановлення правової визначеності щодо неї) з боку слідчого судді шляхом накладення арешту, оскільки передача володільцю на даному етапі досудового розслідування не забезпечить в повній мірі належну схоронність.

Отже, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження, встановлених в ході розгляду клопотання, слідчий суддя переконався в тому, що аналіз представлених матеріалів на даному етапі виправдовує утримання органом досудового розслідування вилучених речей для перевірки наявності в них відомостей, що стосуються цього кримінального провадження.

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого специфіку кримінального правопорушення, яке розслідується, ступінь тяжкості, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, з дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності окремої особи. З огляду на характер кримінального правопорушення, підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Крім того, слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доводи клопотання прокурра і додані до нього матеріали містять достатньо відомостей, що вказують, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, забезпечення спеціальної конфіскації майна, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Слідча суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000924 вiд 10.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на вилучене 07.05.2025 під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме на:

- мобільний телефон Iphone 14 pro max сірого кольору у чохлі чорного кольору,

- сім карта мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 .

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на вилучене 07.05.2025 під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме на:

-телефон Iphone 14;

-ключі від дому;

-брелок від воріт.

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на вилучене 07.05.2025 під час затримання ОСОБА_4 , майно, а саме на:

- ключі у кількості 4 шт.;

-2 брелки;

- мобільний телефон марки Iphone 15 pro max у чохлі помаранчевого кольору з цифрою 7.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1