Справа № 135/457/25
Провадження № 1-кп/135/86/25
У Х В А Л А

іменем України

16.07.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в залі суду в місті Ладижин клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2025 у вечірню пору доби, точний час слідством не встановлений, ОСОБА_5 , повернувшись із магазину до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявив у приміщенні кухні свого батька ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, який в той час вечеряв.

У послідуючому, перебуваючи у приміщенні кухні, між сином ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_7 на грунті особистих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 почергово наніс удари кулаками обох рук (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено) в ділянку потилиці потерпілого ОСОБА_7 , від яких останній впав на підлогу, після чого наніс ще декілька ударів ногою в ділянку обличчя та голови. У подальшому, ОСОБА_5 взяв до рук молоток з дерев`яним руків`ям та наніс декілька ударів (точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено) в ділянку голови ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми: множинні забійні рани з епіцентром в лівій завушній ділянці з масивним розчавленням шкіри, підлеглих м`яких тканин і головного мозку, розтрощенням кісток склепіння і основи черепу, переходом тріщин практично на всі ділянки черепу мозкового і лицевого; забійну рану правої лобової ділянки з переломом лобної і скроневої кісток; множинні синці в ділянках обличчя, кистей обох рук. Важка відкрита черепно мозкова травма такого характеру, яка виявлена у ОСОБА_7 , утворилась від багаторазової дії з великою силою твердого (твердих) тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою, можливо ребристою поверхнею, що не заперечує характеристикам металевого молотка, який вилучений з місця події.

Удари молотком в ліву половину голови були множинними, зі значною силою, найвірогідніше тіло знаходилося в горизонтальному (лежачому) положенні на правому боці. Можливо в первинній фазі потерпілий прикривався руками і верхньою частиною (воротом) куртки, в подальшому без свідомості.

Забійна рана правої лобової ділянки голови з лінійним переломом підлеглої кістки, синці в ділянках обличчя, кистей обох рук утворилися від дії твердих тупих предметів, можливо ударів кулаками, взутими ногами, іншими предметами.

Важка відкрита черепно-мозкова травма такого характеру, яка виявлена у ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яка несумісна з життям, знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть громадянина ОСОБА_7 наступила в короткий проміжок часу секунди, хвилини після спричинення йому важкої черепно-мозкової травми.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У ході судового розгляду, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень визнав, суду пояснив, що 22.01.2025, перебуваючи у хворобливому стані психічної діяльності, вчинив вбивство свого батька ОСОБА_7 , за обставин повідомленим ним під час проведення слідчого експерименту 24.01.2025. З приводу задоволення клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні, не заперечував.

Захисник та законний представник ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання щодо застосування до останнього примусових заходів медичного характеру не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснив, що обставини вбивства йому не відомі, однак йому відомо, що ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у психіатричній лікарні, куди його приводив покійний ОСОБА_7 19.05.2025, в його присутності, останній пропонував ОСОБА_5 пройти лікування у психіатричній лікарні.

Також, у судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_9 , який пояснив, що у висновку судово-психіатричного експерта щодо ОСОБА_5 допущено механічну помилку в написанні виду психіатричної допомоги, а саме замість вірного застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги, як записано у внутрішніх документах Вінницької філії СЕ ДУ «ІСП МОЗ України», зазначено «амбулаторної психіатричної допомоги», що не відповідає дійсності проведених досліджень та підтверджується записами у журналах реєстрації висновків. Також, суду пояснив, що визначення режиму примусового лікування залежить від делікту та його встановлення і входить виключно до компетенції суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, пояснення особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 дослідивши матеріали справи, та матеріали, що характеризують особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що фактичні обставини вчинення суспільно небезпечних діянь стороною обвинувачення встановлені правильно та визнаються й підтверджуються ОСОБА_5 ..

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, викладеного у клопотанні, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- рапортом інспектора чергового ЧЧ ВП №3 айсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 23.01.2025 відповідно до якого на службу «102» надійшло повідомлення про вчинення правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 23.01.2025 з диском відеозапису проведення огляду місця події та ілюстративними таблицями, відповідно до якого оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 та виявлено труп ОСОБА_7 ;

- висновоком експерта судово-медичної експертизи № 12 (24.01.2025-24.02.2025), якою встановлено, що важка відкрита черепно-мозкова травма такого характеру, яка виявлена при судово-медичній експертизі у трупа громадянина ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яка несумісна з життям, знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть громадянина ОСОБА_7 наступила в короткий проміжок часу -секунди, хвилини після спричинення йому важкої відкритої черепно-мозкової травми;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2025, відповідно до якого громадянин ОСОБА_7 розповів про подію, що мала місце 22.01.2025 у вечірню пору доби;

- диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 ;

- висновком експерта відділу біологічних досліджень №СЕ-19/102-25/2757-БД від 14.02.2025 з ілюстрованими таблицями, відповідно до якого зразок запаху, вилучений із крові, відібраної у підозрюваного ОСОБА_5 , збігається зі зразком запаху, вилученім з поверхні молотка, з імовірністю 99,9996%;

- висновком експерта судово-медичної цитології № 71 (20.02.2025-06.03.2025), відповідно до якого проведено судово-медичну експертизу молотка, вилученого при ОМП;

- висновком судово-психіатричного експерта № 165 від 10.03.2025, яким встановлено, що у ОСОБА_5 , в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 165 від 10.03.2025 ОСОБА_5 страждав та страждає в теперішній час на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії ( F20.0), не може усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого йому діяння та в теперішній час. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді стаціонарного примусового лікування в психіатричній лікарні.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає доведеним, що інкриміноване суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинено ОСОБА_5 в хворобливому стані психічної діяльності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними, тобто у стані неосудності відповідно до статті 19 КК України.

Згідно частини другої статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Так, статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Частиною п`ятою статті 94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до статті 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу статті 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Підстав для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених статтею 94 КК України, відносно ОСОБА_5 суд не вбачає.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 21.05.2025 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього, а саме у закладі з надання психіатричної допомоги - Комунальне підприємство «ОБЛАСНА ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ с. ОРЛІВКА» Рівненської обласної ради Сарненського району Рівненської області (с. Орлівка Сарненського району Рівненської області, вул. Миру, буд. 36А) на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19.07.2025 включно.

Враховуючи, що до обвинуваченого застосовано примусові заходи медичного характеру до виходу із зазначеного хворобливого стану, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання даною ухвалою законної сили.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, слід залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі вимог ст.100 КПК України.

Згідно з частиною 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати покладаються тільки на засуджених.

Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи на особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, а тому процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст.369-372,395,503,512,513,532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Арешт накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.01.2025 - скасувати.

Процесуальні витрати в сумі 4 113 гривень 07 копійок компенсувати за рахунок держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщений в паперовий конверт коричневого кольору «Національна поліція України» з пломбувальною стрічкою NPU-1754049; зразок крові потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поміщений в паперовий конверт коричневого кольору «Національна поліція України» з пломбувальною стрічкою NPU-1651101; змив речовини бурого кольору з поверхні дверей кухні поміщений в первинну упаковку спецпакет «Національна поліція України»; змив речовини бурого кольору з поверхні стіни коридору поміщений в первинну упаковку спецпакет «Національна поліція України»; змиви з обох рук підозрюваного ОСОБА_5 , поміщені в паперовий конверт коричневого кольору «Національна поліція України. Слідче управління»; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої кистей рук підозрюваного ОСОБА_5 , поміщені в паперовий конверт коричневого кольору «Національна поліція України. Слідче управління»; два недопалки цигарок; молоток зі слідами речовини бурого кольору, який після експертизи поміщений в первинну упаковку спецпакет Експертної служби МВС України №5866405, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: кросівки чорно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору та штани спортивні чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які поміщені в первинну упаковку - спецпакет «Національна поліція України. Слідче управління» PSP 4246810, PSP 4246811, що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути власнику ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст проголошено о 16 год 45 хв 17.07.2025.

Суддя ОСОБА_1