У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000513, відомості про яке 31.07.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання про накладення арешту в кримінальному №0000513, відомості про яке 31.07.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, в якому прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події від 30.07.2025.

Клопотання обґрунтоване тим, що речі, вилучені в огляду місця події від 30.07.2025, є предметами злочинної діяльності, були отримані в ході такої та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є доходами від них.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

Вирішуючи подане клопотання про скасування арешту, слідчий суддя виходив із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 1 статті 16 КПК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя з`ясував, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №00005137 від 31.07.2025 здійснюється слідчим відділенням ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, що підтверджується витягом із ЄРДР.

З фабули, яку відображено у витягу з ЄРДР, вбачається, що внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення відбулося за фактом виявлення 30.07.2025 близько 16 год. 00 хв. за адресою Ужгородський р-н, с. Гайдош, Гайдошське родовище (за координатами 48.6083572, 22.5952012) незаконного видобутку корисних копалин місцевого значення.

Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 240 КК України.

Так, ч. 1 ст. 240 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі.

За обставин цього клопотання прокурор просить накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події від 30.07.2025.

До клопотання прокурор долучив рапорт про відпрацювання матеріалів ЄО №13382 від 30.07.2025, протокол огляду місця події від 30.07.2025, постанову про приєднання речових доказві від 31.07.2025, копії пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

До слідчого судді від ТОВ «АКВАМІНЕРАЛ» надійшли копії документів щодо провадження останнім господарської діяльності на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, зокрема, копія спеціального дозволу на користування надрами від 09.06.2021 №6521, копія акту про надання гірничого відводу №3722 від 09.08.2022, копія висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності з розробки кар`єру з метою видобування андезитів Гайдоського родовища кам`яних матеріалів за реєстраційним №8, копія договору оренди земельної ділянки за кадастровим №:10:015:0022.

Дослідивши відповідні документи, слідчий суддя вказує на те, що такими документами підтверджується наявність у ТОВ «АКВАМІНЕРАЛ» права на видобування незмінених вивітрюванням андезитів, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового за місцезнаходженням Гайдоського родовища (ділянка №1 та ділянка №2).

У зв`язку з цим слідчий суддя доходить до переконання про недоведеність стороною обвинувачення незаконності видобутку та походження вилучених зразків кам`яних матеріалів.

Слідчий суддя зауважує, що за обставин цього клопотання стороною обвинувачення не спростовано того, що виявлені зразки кам`яних матеріалів і транспортні засоби стосуються законної господарської діяльності ТОВ «АКВАМІНЕРАЛ», що здійснюється цим товариством у межах підприємництва відповідно до задекларованих видів економічної діяльності останнього.

Також стороною обвинувачення із урахуванням фабули кримінального правопорушення, відображеної у витягу з ЄРДР, та правової кваліфікації за ч. 1 ст. 240 КК України не обґрунтовано доцільність накладення арешту на карту пам`яті.

За таких обставин слідчий суддя доходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення підстав для накладення арешту.

Керуючись статтями 22, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000513 від 31.07.2025 відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1