справа № 619/444/25
провадження № 1-кп/619/263/25
ВИРОК

Іменем України

18 червня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0001165 від 01.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семисотка Ленінського району АРК, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , маючи прямий злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичних засобів, 25.10.2024 приблизно о 09:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а також з корисливих мотивів, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва з працівниками поліції з додержанням вимог діючого кримінального процесуального законодавства України, наркотичний засіб канабіс, за наступних обставин.

Так, 25.10.2024 в період часу з 08:47 до 09:00 години ОСОБА_3 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 зустрівся з останнім за місцем своєї реєстрації та мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 полімерний пакет фіолетового кольору, в якому знаходилась обмежена в законному обігу наркотична речовина канабіс, а останній, в свою чергу, в якості оплати за отримані наркотичні засоби, передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400,00 (чотириста) гривень, якими ОСОБА_3 в подальшому розпорядився на власний розсуд. У подальшому, 25.10.2024 о 09:03 годині, перебуваючи на вул. Привокзальній у с-щі Слатине Харківського району Харківської області, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції полімерний пакет фіолетового кольору, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору у сухому стані, яка відповідно до висновку експерта від 29.10.2024 за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів є канабісом масою 86,3000 г, який відведено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає 77,6700г.У результаті вищевказаних дій ОСОБА_3 незаконно збув ОСОБА_6 наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

Крім того, 07.11.2024, приблизно о 08:50 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 , продовжив свою злочинну діяльність, а саме реалізуючи раніше виниклий прямий злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, діючи в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а також з корисливих мотивів, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно повторно збув ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва з працівниками поліції з додержанням вимог діючого кримінального процесуального законодавства України, наркотичний засіб канабіс, за наступних обставин.

Так, 07.11.2024 в період часу з 08:35 до 08:50 години ОСОБА_3 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 зустрівся з останнім за місцем своєї реєстрації та мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 два прозорих полімерних пакети, в яких знаходилась обмежена в законному обігу наркотична речовина канабіс, а останній, в свою чергу, в якості оплати за отримані наркотичні засоби, передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400,00 (чотириста) гривень, якими ОСОБА_3 в подальшому розпорядився на власний розсуд. Отже, 07.11.2024 о 08:50 годині, перебуваючи на вул. Привокзальній у с-щі Слатине Харківського району Харківської області, ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції два прозорих полімерних пакети, в яких знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору у сухому стані, яка відповідно до висновку експерта від 11.11.2024 за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів є канабісом масою: 83,5000 г, 38,4232 г, який відведено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає: 71,9490 г, 34,5808 г. У результаті вищевказаних дій ОСОБА_3 незаконно повторно збув ОСОБА_6 наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не раніше жовтня 2024 року, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , зірвав рослини коноплі, які зростали на території вказаного домоволодіння, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб канабіс. Придбані рослини роду «коноплі» ОСОБА_3 у подальшому переніс до підсобної споруди сараю за вищезазначеною адресою, де залишив сохнути, чим здійснив незаконне зберігання наркотичного засобу канабіс, з метою її подальшого збуту. Таким чином, ОСОБА_3 здійснив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту. У подальшому, під час обшуку, проведеного 07.11.2024 на території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у підсобній споруді сараї, виявлено речовину рослинного походження у сухому стані, ззовні схожу на рослину коноплі. Відповідно до висновку експерта від 11.11.2024 виявлена речовина за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів є канабісом масою 802,4 г, який відведено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину складає: 716,7999 г. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», вилучена речовина відносяться до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса вилученої речовини відноситься до великих розмірів.

Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не раніше березня 2024 року, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звернув свою увагу на мішок з тканини, у якому знаходилась речовина, у вигляді стрижнів коричневого кольору, зовні схожа на порох, що лежала на ґрунті, у зв`язку з чим у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на незаконне поводження з вибуховими речовинами, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , підняв знайдену вибухову речовину та сховав до кишені куртки, тим самим незаконно придбав вибухову речовину без передбаченого законом дозволу. Придбану речовину ОСОБА_3 у подальшому переніс до житлового будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому незаконно зберігав її та під час обшуку, проведеного 07.11.2024 на території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку виявлено речовину у вигляді стрижнів коричневого кольору. Відповідно до висновку експерта від 14.11.2024 виявлена речовина за результатами судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу є вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним (бездимним) двохосновним порохом, яка здатна до хімічного перетворення шляхом швидкого згорання з ефектом вибуху при знаходженні її в замкнутому просторі.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконний збут наркотичних засобів.

Крім того, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, вчинене повторно.

Крім того, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та підтвердив факт і обставини їх вчинення, так, як це зазначено вище та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свою злочинну поведінку, вказував, що шкодує про те, що вчинив, зробив для себе відповідні висновки і зазначив про недопущення подібного в майбутньому, жалкує про вчинене.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Водночас судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні зазначених злочинів доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При цьому каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно із статтею 65 цього Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення, як мета покарання, це той наслідок, який прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються тяжкими, але тяжкі наслідки відсутні, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, водночас, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 установлено, що він раніше не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо, як особа, на скарг з боку жителів не надходило, інформацію про вживання ним алкоголю, наркотиків та інших психоактивних речовин також не було; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, одружений, пенсіонер.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Дана стаття передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК України, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час та після його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України, при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Водночас, суд зважає на те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, являється пенсіонером, одружений, має постійне місце проживання, яке знаходиться на території, на яких ведуться (велися) бойові дії відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частин цих статей та можливість призначення покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч. 1 ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати до ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Касаційний суд неодноразово звертав увагу, що підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, на основі ст. 75 КК України, є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду має ґрунтуватися на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема на відомостях про вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки тощо. Важливе значення для застосування звільнення від відбування покарання мають дані, які характеризують особу винного, а саме: його поведінка до, в момент та після вчинення кримінального правопорушення, його соціально-демографічні властивості та соціально-психологічна характеристика. Лише проаналізувавши всі зазначені обставини, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання, через те, що її виправлення можливе без реального відбування призначеного покарання.

Більше того, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Суд враховує, що ОСОБА_7 вину визнав повністю, має вищу освіту, міцні соціальні зв`язки, на утриманні якого перебуває дружина, яка не досягла пенсійного віку, є особою похилого віку, з`являвся за кожним викликом до органу досудового розслідування та суду, будь-яких порушень порядку в судових засіданнях не допускав, протягом здійснення кримінального провадження процесуальна позиція обвинуваченого залишалася незмінною - він негативно ставиться до вчинених ним діянь, висловлює осуд своєї поведінки, що у своїй сукупності безумовно вказує на усвідомлення обвинуваченим протиправного характеру вчиненого ним діяння, з моменту вчинення злочину (як і до його вчинення) не притягувався до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження розглянуто за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України. Крім того, судом враховується стан здоров`я обвинуваченого який страждає на гіпертонічну хворобу ІІ ст., у зв`язку з чим перебував у стаціонарі та надав виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2333 відділення ішемічної хвороби серця (іншу медичну документацію позбавлений можливості надати у зв`язку з повним знищенням медичних закладів у с-щі Слатине), обставини, які обтяжують покарання відсутні, тому дійшов висновку, що перевиховання та виправлення засудженого можливе без його ізоляції від суспільства.

Водночас, беручи до уваги наведене, суд першої зауважує, що вид і міра призначеного ОСОБА_3 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є домірними вчиненому злочину й перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами його скоєння та особою обвинуваченого, отже, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, її виправлення.

Оскільки статтею 77 КК України встановлено вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і він не містить такого додаткового покарання як конфіскація майна, суд не призначає ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується. Майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Відповідно до постанов слідчого від 25.10.2024, 07.11.2024, полімерний пакет фіолетового кольору з речовиною рослинного походження, зеленого кольору; два полімерних прозорих пакети з речовиною рослинного походження у сухому стані, запечатаних у паперові конверти; грошові кошти на загальну суму 400 грн купюрами по 200 грн у кількості двох купюр з серійними номерами В38695694, ЄБ0922382, які упаковано до полімерного сейф-пакету WAR1247972; мобільний телефон торгівельної марки «Xiomi» у корпусі чорного кольору в напівпрозорому силіконовому чохлі, який упаковано до полімерного сейф-пакету ICR0011704; стрижні коричневого кольору в тканинній упаковці з написом (дополнительный БК546152-Д20ИМЛ20), які упаковано до полімерного сейф-пакету ICR0011704; речовина рослинного походження зеленого кольору в сухому стані, упакована до полімерного мішку білого кольору опечатану паперовою биркою з пояснювальними написами та підписами понятих, визнано речовими доказами та передано до камери зберігання ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Оскільки клопотання відповідних установ щодо передачі речових доказів, пов`язаних з незаконним обігом та вилучених з обігу до суду не надійшло, суд вважає, що такі речові докази та докази, які не мають ніякої цінності підлягають знищенню, мобільний телефон поверненню обвинуваченому, а грошові купюри номіналом поверненню ФІНО Управління ГУНП в Харківській області.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 9548,75 грн, а саме за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/32237-НЗПРАП від 29.10.2024 в розмірі 2387,70 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33403-НЗПРАП від 11.11.2024 в розмірі 2785,65 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33425-НЗПРАП від 11.11.2024 в розмірі 1591,80 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33800-НЗПРАП від 14.11.2024 в розмірі 3183,60 грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/32237-НЗПРАП від 29.10.2024 в розмірі 2387,70 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33403-НЗПРАП від 11.11.2024 в розмірі 2785,65 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33425-НЗПРАП від 11.11.2024 в розмірі 1591,80 грн; за проведення судової експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-24/33800-НЗПРАП від 14.11.2024 в розмірі 3183,60 грн, а всього 9548,75 грн (дев`ять тисяч п`ятсот сорок вісім гривень 75 копійок).

Речові докази:

-полімерний пакет фіолетового кольору з речовиною рослинного походження, зеленого кольору; два полімерних прозорих пакети з речовиною рослинного походження у сухому стані, запечатаних у паперові конверти; стрижні коричневого кольору в тканинній упаковці з написом (дополнительный БК546152-Д20ИМЛ20), які упаковано до полімерного сейф-пакету ICR0011704; речовина рослинного походження зеленого кольору в сухому стані, упакована до полімерного мішку білого кольору опечатану паперовою биркою з пояснювальними написами та підписами понятих, які знаходяться у камері зберігання ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити;

-мобільний телефон торгівельної марки «Xiomi» у корпусі чорного кольору в напівпрозорому силіконовому чохлі, який упаковано до полімерного сейф-пакету ICR0011704, який знаходиться у камері зберігання ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_3 ;

- грошові кошти на загальну суму 400 грн купюрами по 200 грн у кількості двох купюр з серійними номерами В38695694, ЄБ0922382, які упаковано до полімерного сейф-пакету WAR1247972, які знаходяться у камері зберігання ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - повернути ФІНО Управління ГУНП в Харківській області.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1