Провадження 1-кс/127/9599/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022, за фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022.

Скарга мотивована тим, що в провадженні ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000730 внесене до ЄРДР 05.12.2022, відомості по якому внесені за ч.4 ст.185 КК України. Крім цього, в провадженні ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області перебували кримінальні провадження №0000028 від 23.01.2023 за ст. 356 КК України та №0000219 від 01.05.2023 за ч.4 ст.189 КК України.

12.06.2023 було винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, якою вказані вище кримінальні провадження були об`єднані в одне, якому було присвоєно номер №0000730.

25.07.2025 заявником отримано відповідь на його скаргу від 18.06.2025 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої долучено копію постанови від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000730 в частині досудового розслідування злочинів, передбачених ч,4 ст.189 та ст. 356 КК України, оскільки відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Так, 29.06.2023, слідчим ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000730 в частині досудового розслідування злочинів, передбачених ч.4 ст.189 та ст. 356 КК України, оскільки відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2023 у справі №127/26404/23 вказана вище постанова була скасована.

Серед іншого, під час розгляду вказаної скарги судом було встановлено, що слідчим досудове розслідування кримінального провадження №0000730 від 06.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст. 189, ст. 356 КК України проведено однобічно та поверхово, зокрема слідчим не вжито всіх заходів для встановлення істини по даному кримінальному провадженню. Так, слідчим не надано належної правової оцінки обставинам на які посилається ОСОБА_6 , зокрема щодо того, що він орендує лише частину земельної ділянки у ОСОБА_7 , а також не враховано, що обов`язок сплати податків покладається на власника нерухомого майна. Крім того, слідчим не надано належної правової оцінки діям ОСОБА_7 щодо неправомірного позбавлення доступу до майна, належного ОСОБА_6 , а також не досліджено наявну шкоду, завдану ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження повністю дублює постанову про закриття кримінального провадження від 23.06.2023, яка була скасована ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінннциької області від 01.09.2025.

Водночас, 25.09.2023, тобто трохи більше ніж через три тижні після постановлення ухвали слідчим суддею, старшим слідчим ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 , було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000730 в частині досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 та ст. 356 КК України, оскільки відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Також у період з 01.09.2023 по 25.09.2023 слідчими не вживалось жодних заходів; задля здійснення досудового розслідування щодо злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189 та ст. 356 КК України.

Таким чином, на думку заявника, дана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування є однобічним, неповним і упередженим, під час нього не було здійснено всіх необхідних і можливих слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінальних правопорушень, не вчинено дій для отримання доказів вчинення кримінальних правопорушень та не надано їм належної оцінки. Постанова є необґрунтованою, неповною, передчасною та такою, що не відповідає вимогам законодавства з огляду на наступне.

Щодо закриття провадження в частині досудового розслідування злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України заявник зазначив наступне.

На переконання заявника, слідчим було зроблено невірний висновок щодо правомірності вимоги ОСОБА_7 відносно заявника про сплату за нього податку за землю та нерухоме майно, яке на ній знаходитеся. Окрім того заявник у скарзі стверджує, що слідчий дійшов невірного висновку, що саме заявник, як орендар повинен сплачувати відповідні податки за власника майна, а тому висунуті вимоги є правомірними.

В обґрунтування вказаного твердження слідчим в постанові зазначено наступне: «Згідно п.288.1 ст.28 ПК - сплачувати до бюджету повинні суб`єкти плати за землю (платники) власники земельних ділянок та землекористувачі, в тому числі землекористувачі».

Варто зазначити, що п.288.1 ст.288 ПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) містить наступні положення: Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Дана норма не містить положень, на які посилається слідчий. Таким чином, посилання слідчого на неіснуючу норму не можуть вважатися належним.

Крім цього, відповідно до пп.1 п.1 ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Також у вказаній статті ПК України зазначено, що платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Заявник зазначає, що він орендую землю у ОСОБА_7 , яка належить йому на праві приватної власності (докази чого є в матеріалах кримінального провадження), тобто орендована земля не є державною та комунальною власністю, а тому сплачувати податок за неї повинен саме власник а не орендар, тобто ОСОБА_7 .

Крім цього, слідчим не було досліджено та не надано оцінку тій обставині, що заявник орендую лише частину земельної ділянки та будівель, що на ній знаходяться, про що прямо зазначено в договорі оренди, а ОСОБА_7 вимагає від заявника сплати податків у повному обсязі, тобто за всю ділянку та приміщення.

Заявник переконаний, що слідчий дійшов абсолютно невірного висновку про те, що вимога ОСОБА_7 є правомірною.

Крім цього, слідчий у постанові взагалі не аналізує та не оцінює факт погроз ОСОБА_7 , що у разі не сплати за нього податку, він почне вивозити та продавати належне заявнику майно, що знаходиться у орендованих у нього приміщеннях та до якого він позбавив доступу заявника. Докази наявності таких погроз були долучені до матеріалів кримінального провадження за моїм клопотанням.

Також заявник у скарзі зазначає, що слідчим у постанові не зазначено жодних слідчих дій, які проводилися у вказаному провадженні, не зазначено докази, які були зібрані та не надано їм оцінку, а також причинно-наслідковий зв`язок між доказами та висновком слідчого.

Обґрунтування постанови фактично базується лише на показах ОСОБА_7 , наданих в інших кримінальних провадженнях.

Таким чином, на думку заявника, висновки слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, з неналежним нормативним обґрунтуванням, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому є незаконною та передчасною і підлягає скасуванню.

Окрім того заявник зазначив, що в 2024 році (тобто після винесення оскаржуваної постанови) слідчим отримано тимчасовий доступ до інформації з ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо розміру сплаченого ОСОБА_7 податку на нерухоме майно, та з отриманих доказів прямо вбачається взаємозв`язок між сумами сплаченими ОСОБА_7 та грошовими коштами, які він неправомірно вимагає в заявника. Крім цього, Вінницькою обласною прокуратурою в серпні 2024 року надавала письмові вказівки щодо здійснення досудового розслідування щодо злочинів ч. 4 ст. 185, ч,4 ст. 189 та ст. 356 КК України.

Щодо закриття провадження в частині досудового розслідування злочину, передбаченого ст.356 КК України заявник зазначив наступне.

Закриваючи кримінальне провадження в цій частині, слідчий посилався що ОСОБА_8 вчиняє дії спрямовані на позбавлення заявника доступу до належного йому майна та можливості розпоряджатися ним, шляхом вчинення дій щодо належного ОСОБА_7 майна (міняє замки на дверях), а тому в його діях відсутній склад злочину.

На переконання заявника, такі твердження слідчого є поверхневими та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Самоправством є самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Суспільна небезпечність злочину визначається тим, що він порушує встановлений порядок реалізації громадянами своїх законних або передбачуваних прав, при-зводить до дезорганізації нормальної діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, а також до порушення прав та законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб.

З об`єктивної сторони для наявності розглядуваного злочину необхідно встановити сукупність таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами, наприклад, усупереч волі власника вилучає його майно в рахунок погашення боргу, вселяється в надану йому квартиру, не дочекавшись, доки її покинуть колишні мешканці, або вселяється у вільну квартиру без наявності ордера, самовільно виконує рішення суду про виселення боржника чи звільнення приміщення від його майна тощо.

Дійсне право - це право, що належить особі в силу закону, договору чи іншої підстави. Уявним (передбачуваним) є право, яке в дійсності особі не належить, але вона помилково вважає, що має це право (наприклад, реалізатор, якому протягом декількох місяців затримували виплату заробітної плати, вважає, що має право взяти її з виторгу, або квартиронаймач знає про своє переважне право на одержання кімнати, що звільнилася у комунальній квартирі, і займає її, не дочекавшись рішення офіційного органу, який відає розподілом житла. Утім і за наявності рішень уповноважених органів права особи мають бути реалізовані у встановленому законом порядку, а не на власний її розсуд.

В даному випадку ОСОБА_7 самовільно позбавив заявника права на доступ до належного йому майна та можливості розпоряджатися ним, яке зберігається в приміщенні, власником якого він ОСОБА_7 . Таким чином, він самовільно реалізував своє право власності з метою примушення заявника сплатити за нього податок за землю.

Оспорюваність таких дій означає, що інша фізична або юридична особа вважає їх неправомірними. Чи дійсно у винного було відповідне право, чи воно було уявним - значення не має. Оспорювання може мати місце до вчинення дій, у момент їх вчинення або після їх вчинення.

Заявник оспорює такі дії та вважає їх неправомірними, оскільки таким чином ОСОБА_7 порушив моє право власності. В умовах договору відсутнє положення щодо можливості власника на власний розсуд обмежувати доступ орендаря до орендованого майна. В законі також відсутнє положення щодо самовільного обмеження доступу до орендованого майна, а також до речей орендаря, які знаходяться на орендованій території. Крім цього, у разі дійсної наявності в мене боргу ОСОБА_7 повинен був звернутись до суду з метою його стягнення.

Крім цього заявник зазначає, що, слідчим взагалі не взято до уваги той факт, що діями ОСОБА_7 заявнику було завдано значної шкоди.

Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється не в розмірі 17 грн., а на рівні податкової соціальної пільги - 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року (відповідно до п. 5 р. XX Податкового кодексу). Оскільки з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи з розрахунку на місяць складатиме 2481 грн., то в 2022 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 1240,50 грн. Отже, для того, аби дії ОСОБА_7 можна було кваліфікувати, як самоправство, сума шкоди повинна перевищувати 124050 грн.

Водночас, як зазначає заявник, внаслідок втрати доступу до майна та можливості продовжувати працювати, заявник не зміг виконати умови договорів на поставку товару, внаслідок чого вимушений повернути вартість товару та сплатити штрафні санкції. На даний час сума, яку я вже сплатив внаслідок дій ОСОБА_7 перевищує 200 тисяч гривень, отже заявнику завдано істотну шкоду.

Заявник стверджує, що докази того, що діями ОСОБА_7 заявнику було завдано значної матеріальної шкоди, містяться в матеріалах кримінального провадження.

Слідчим у постанові не зазначено жодних слідчих дій, які проводилися у вказаному провадженні, не зазначено докази, які були зібрані та не надано їм оцінку, а також причинно- наслідковий зв`язок між доказами та висновком слідчого.

Обґрунтування постанови фактично базується лише на показах ОСОБА_7 , наданих в інших кримінальних провадженнях. Слідчим жодним чином не обґрунтовано відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 та завданою заявнику шкодою. Слідчий не належним чином дослідив обставини справи, внаслідок чого дійшов невірних та поверхневих висновків.

Таким чином, на переконання заявника, висновки слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтуються на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, з неналежним нормативним обгрунтуванням, не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому є незаконною та передчасною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив слідчого суддю скаргу задовольнити та скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022.

Під час судового розгляду заявник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, слідчому судді пояснив, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, досудове розслідування проведено поверхнево та не повно, а тому просив слідчого суддю скаргу задовольнити.

Старший слідчий СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 проігнорувала виклик суду для участі у розгляді скарги, хоча про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена неодноразово, завчасно та належним чином. Окрім того слідчим проігноровано вимоги суду та не надано матеріалів кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022 для дослідження їх судом.

Заслухавши пояснення заявника та вивчивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації судового розгляду технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Враховуючи той факт, що слідчим проігноровано виклик суду для участі у розгляді скарги, не надано матеріалів кримінального провадження для дослідження їх судом, не доведено в судовому засіданні правових підстав для закриття вказаного кримінального провадження, слідчий суддя дослідивши доводи заявника, зазначені у поданій скарзі та додані до неї докази в підтвердження вимог скаржника, приходить до висновку, що слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022, в порядку ст. 40 КПК України, не виконала у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпала можливості отримання доказів по справі, не провела належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх слідчих дій на які посилається заявник, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України.

З наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, а скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.09.2023 про закриття кримінального провадження № 0000730 внесеного до ЄРДР 06.12.2022 скасувати.

Копію ухвали слідчого судді направити до СВ ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області для організації відновлення та продовження досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя