Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 565/878/25

Провадження № 11-кп/4815/474/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000140 від 28.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240-1, ч.ч.1,2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 червня 2025 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, тому підлягає скасуванню. Вказує, що судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора не досліджувались матеріали кримінального провадження, тому рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням максимального розміру застави, передбаченого за інкриміноване правопорушення, свідчить про неповноту судового розгляду. Зазначає, що доводи прокурора про можливість обвинуваченим уникнення від кримінальної відповідальності чи продовження злочинної діяльності у зв`язку з наявністю судимостей є недоведеними, оскільки попередня судимість ОСОБА_6 погашена у встановленому законом порядку та на даний час він особисто зацікавлений в розгляді справи, тому сприятиме слідству у з`ясування обставин даної справи для швидшого її закінчення.

Просить скасувати ухвалу суду від 28 квітня 2025 року в частині визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорює правильність та законність ухвали в частині продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із розміром визначеного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Судове рішення стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі продовження існування ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Так, при розгляді клопотання прокурора суд, пославшись на обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Під час апеляційного розгляду прокурор вказав, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а також корисливих злочинів, належних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні правопорушення, тому застава у меншому розмірі буде недостатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим судом ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Доводи захисника про недоведеність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в максимальному розмірі за інкриміноване правопорушення є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, обвинуваченому визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з врахуванням тяжкості інкримінованого злочину та наявних ризиків, який достатньою мірою гарантував би виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Так, колегія апеляційного суду вважає, що зважаючи на тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , та індивідуальні особливості останнього, застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не є непомірною з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, і саме такий розмір застави здатний забезпечити стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченого під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання ним обов`язків (вказаний висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії»).

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, ухвала Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою і підстав для її скасування та зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000140 від 28.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240-1, ч.ч.1,2 ст.307 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3