Номер провадження: 11-сс/813/941/25
Справа № 521/6524/25 1-кс/521/1647/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, дізнавача та начальника ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення скаржником не наведено в поданій скарзі до суду.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя неналежним чином розглянув скаргу, оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях, в ухвалі не було зазначено на яких підставах, відповідно до яких норм КПК, йому було судом відмовлено у задоволені скарзі.

Також зазначає, що викладені в заяві факти докладно описують обставини, які можуть свідчити про вчинений злочин та є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Позиції учасників апеляційного провадження

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_6 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку ОСОБА_6 , колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

У ч.1 ст.404 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. А тому ухвала переглядається в межах апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно матеріалів судової справи, 09.04.2025 року гр. ОСОБА_6 звернувся до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 384 КК України, скоєного свідком ОСОБА_7 при здійсненні його допиту від 14.06.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000396 від 08.08.2023 року. Всі обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в заяві від 09.04.2025 року, зареєстрованій 14.04.2025 року за вхідним номером 12993.

У зв`язку із зазначеним просив суд визнати протиправною бездіяльність службових осіб Відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зобов`язати службових осіб відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину за ч. 2 ст.384 КК України за фактами, викладеними ОСОБА_6 в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положеннями ч.4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

При цьому в ЄРДР, як вбачається з п.4 ч.5 ст.214 КПК України, вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Судом встановлено, що 14.04.2025 року за вхідним №ЖЄО 12993 у ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області зареєстровано заяву громадянина ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

З вказаної заяви убачається, що на допиті від 14.06.2024 р. по кримінальному провадженню №0000396 від 08.08.2023 року свідок ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у матеріалах справи як особа під № 3 згідно зробленого слідчою по справі відеозапису допиту, надав низку завідомо неправдивих показань щодо обставини вчиненого ним та його друзями кримінального правопорушення, а саме: на питання слідчої, свідок нахабно, свідомо неправдиво дає показання про підстави та причини вчиненого ними правопорушення, про те, що 07.08.2023 р. він із ще чотирма своїми друзями нібито ні слова не казав потерпілому, не бажав та не влаштовував із ОСОБА_6 конфлікт біля будівлі Одеського апеляційного суду, нібито саме потерпілий, а не ОСОБА_7 та його товариші, став лаятись нецензурною лайкою, провокувати свідка, а потім ув`язався за ними здійснюючи відео-зйомку, по дорозі погрожував та кривдив свідка, (і все це через рух його знайомих на мопеді по тротуару) про нібито неадекватний стан наркотичного сп`яніння потерпілого, про нібито погрози зроблені потерпілим ОСОБА_7 та його друзям, (2002 року народження) «відправкою на бахмут», про те, що потерпілий бив ногою по дверям під їзду та пошкодив їх, про пошкоджену дверима спину його товариша, про те що свідка вдарило дверима, про нібито розбитий ніс свідку, про 100 відсотковий неадекватний стан через запах алкоголю та наслідків наркотичного сп`яніння, про «нервовий тик» у потерпілого, про причини отримання тілесних ушкоджень потерпілим, про те що потерпілий сам спровокував, сам впав, потім через декілька днів після подій дзвонив йому на трубку, та вимагав гроші - хабаря, за те що сам впав; про якийсь там чай яким він нібито збирався когось пригостити, на питання його адвоката свідок запевняє що не спричиняли тілесних ушкоджень потерпілому, - свідок свідомо бреше про всі обставин про які він надав показання слідчій

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, провадження №51-4229км20, дійшов до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відтак, внесенню до ЄРДР підлягають не всі заяви про вчинення кримінальних правопорушень, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення саме кримінального правопорушення.

Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_6 вказує про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України

Дослідивши зазначені доводи, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що у заяві про кримінальне правопорушення не наведено тих необхідних відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення та, які б могли бути підставами для початку досудового розслідування. Заявник не наводить об`єктивних даних, які б підтверджували зазначені ним відомості, а лише висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних (злочинних) дій, надаючи суб`єктивну оцінку правомірності тих чи інших дій, виходячи з власного аналізу та бачення (трактування) норм закону України про кримінальну відповідальність.

Зі місту заяви громадянина ОСОБА_6 до поліції випливає, що 14.06.2024 року гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на допиті в якості свідка по кримінальному провадженню № 0000396 від 08.08.2023 року нахабно, свідомо неправдиво дає показання про підстави та причини вчиненого ними правопорушення.

Саме ці дії помилково, на думку слідчого судді, тлумачяться громадянином ОСОБА_6 як надання завідомо неправдивих показань свідка органу досудового розслідування.

Тобто, надання показів свідком ОСОБА_7 , які на думку гр. ОСОБА_8 є неправдивими, не може вважатися надання завідомо неправдивих показань свідка органу досудового розслідування.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне ж відкриття кримінального провадження є недопустимим, позаяк призводить до можливого порушення прав конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційовано, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Артіко проти Італії» від 13.05.1980, не гарантується захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, дізнавача та начальника ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Колегія суддів наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 рокупро відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, дізнавача та начальника ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4