ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1462/25 Справа № 210/911/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
05 серпня 2025 року Кривий Ріг
05.08.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участю захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_10
в с т а н о в и л а :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з 09.07.2025р. до 07.09.2025р. без визначення розміру застави
Із ухвалою слідчого судді не погодилась захисник ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій:
- вважає, що вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 5 ЄКПЛ, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України, та відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України таке порушення є підставою для її скасування;
- зазначає, що 10.07.2025р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, інкриміновані йому події охоплюють проміжок часу з січня 2023 року по червень 2024 року, проте він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України тільки 09.07.2025р., та підстави для затримання були відсутні;
- наголошує, що ОСОБА_7 не був затриманий під час вчинення злочину або після нього, він не підозрюється у вчиненні корупційного злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, підстави вважати, що він може втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності за ст. 255 КК України відсутні;
- вказує, що підозрюваний був обізнаний про проведення розслідування у даному провадженні, оскільки ще в червні 2024 року в нього за місцем проживання проводився обшук і він не переховувався після нього, продовжував мешкати за тією ж адресою і після чого жодного разу не викликався;
- зазначає, що зі змісту оголошеної йому підозри не вбачається, що його роль в інкримінованих діяннях є реальною, докази на обґрунтованість підозри відсутні, клопотання прокурора не містить відповідного посилання на такі докази, а слідчим суддею вказана обставина не була врахована, що є порушенням ст. 5 ЄКПЛ, ризики, передбачені пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджені;
- наголошує, що ОСОБА_7 постійно мешкав за однією і тією же адресою, навіть не зважаючи на проведення обшуку у нього, будучи обізнаний як мінімум з червня 2024 року про існування даного кримінального провадження і не переховувався, не розшукувався, до органу досудового розслідування не викликався; при обшуках та його затриманні заборонені до обігу речі та предмети в нього та за місцем перебування не було знайдено; досудове розслідування триває вже значний проміжок часу, а саме більше 3 років, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що всі речі та докази, які орган досудового розслідування вважав за потрібне вилучити та зібрати вилучені та зібрані;
- вказує, що підозрюваний має серйозні захворювання серцево-судинної системи, документи про що було оглянуто та оголошено в судовому засіданні при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу, оскільки такі були вилучені слідчим) і він потребує постійної медикаментозної терапії та планових обстежень, що виключає можливість переховування;
- вважає, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя допустив істотні порушення вимог ст. ст. 194, 196, 197 КПК України, та дійшов висновку щодо обґрунтованості висунутої підозри та про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте слідчий суддя при цьому не дотримався вимог щодо надання оцінки підозри «стандартам обгрунтованості» та не навів жодного обґрунтування наявності хоча б одного з таких ризиків і вони ґрунтуються лише на припущенні їх існування;
- прохає, ухвалу слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовити, застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України на розсуд суду, або визначити розмір застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.
09.07.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
10.07.2025р. на підставі зібраних доказів ОСОБА_7 повідомлено про підозру про те, що він підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 1 ст. 255 КК України за ознаками створення злочинної організації та керівництва такою організацією;
- ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.4 ст. 190 (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією;
- ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією.
За висновком слідчого судді стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, при цьому слідчим суддею доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри до уваги не прийнято.
Слідчий суддя дослідивши сукупність доказів наданих органом досудового розслідування, та фактичні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Також слідчий суддя вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, який є раніше судимою особою, встановив існування ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, переховування від органів досудового слідства та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тому вважав доцільним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того слідчий суддя врахував вік підозрюваного, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, рівень існуючої суспільної небезпеки, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 255 КК України, у зв`язку з чим керуючись дискреційними повноваженнями суду, слідчий суддя дійшов до висновку не визначати розмір застави.
Суд апеляційної інстанції встановив, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 194 КПК України дослідив сукупність доказів, якими обґрунтована підозра, та наявність ризиків з боку підозрюваного, які зазначені у клопотання слідчого, відомості про його особу та встановив, що ризики з боку підозрюваного, на які наголосив прокурор, є підтвердженими.
Суд апеляційної інстанції з такими висновками слідчого судді погоджується та вважає їх законними та вмотивованими з урахуванням наступного.
Так судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України за ознаками створення злочинної організації та керівництва такою організацією; за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч.4 ст. 190 (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018р., чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією; за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, за ознаками організації заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією.
Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище та дослідивши висновки слідчого судді, які були покладені в обґрунтування прийнятого рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали судової справи, вважає, що підозра у вчиненні обвинуваченим вказаних вище дій є обґрунтованою та підтверджена доказами, якими є: протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.11.2023, від 06.05.2024, спостереження за місцем від 06.05.2024, спостереження за особами 06.05.2024), за результатами яких задокументовані факти приватного здійснення дзвінків потерпілим особам та спілкування між учасниками злочинної організації; протоколи огляду, вилучених в ході обшуків мобільних телефонів ОСОБА_33 , ОСОБА_34 . ОСОБА_35 , в яких зафіксовані обмін текстовими, голосовими та мультимедійними повідомленнями між співучасниками щодо здійснення підбору абонентських номерів, передачі встановлених номерів для опрацювання іншим учасникам злочинної організації, дзвінки потерпілим особам, блокування та подальше несанкціоноване втручання до онлайн-банкінгів, з метою зміни пін-коду до карткових рахунків, оформлення кредитів з використанням персональних даних потерпілих, переказу наявних коштів потерпілих на банківські карткові рахунки підконтрольні співучасникам злочину з наданням подальших вказівок учасникам злочинної організації, які здійснювали переведення коштів потерпілих, приховування слідів вчинення злочину; документи, отриманими в ході тимчасових доступів з банківських установ та мобільних операторів, що підтверджують здійснення дзвінків потерпілим особам, блокування абонентських номерів, здійснення фінансових операцій з коштами одержаними злочинним шляхом; показання свідків (дропів) ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , допитаними відповідно до вимог ст. 615 КПК України із застосуванням технічних засобів аудіо, - відео фіксації, які використовувались учасниками злочинної організації якості «дропів», надавали свої дані для оформлення банківських карток, які в подальшому використовувались учасникам злочинної організації для здійснення фінансових операцій з коштами потерпілих; протоколи обшуків від 11.06.2024 за місцем проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_33 , ОСОБА_39 , ОСОБА_44 , ОСОБА_35 , за результатами яких вилучено мобільні телефони, сім-холдери, банківські картки; протоколи впізнання за фотознімками ОСОБА_42 ОСОБА_7 , ОСОБА_45 ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 ОСОБА_7 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_44 , ОСОБА_54 ; показання 22 потерпілих.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні прокурора, є підтвердженими, та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ризики, пов`язані з передбачуваною протиправною поведінкою підозрюваного, можуть негативно вплинути на кримінальне провадження. Це може включати ухилення від слідства, перешкоджання встановленню істини, вплив на свідків, а також повторне вчинення злочинів, що повинно враховуватись у сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу з існуючим суспільним інтересом, спричиненим протиправними діями підозрюваного, та необхідності відповідної реакції суду
Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 5 ЄКПЛ, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України, та відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України таке порушення є підставою для її скасування є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги захисника, що 10.07.2025р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, інкриміновані йому події охоплюють проміжок часу з січня 2023 року по червень 2024 року, проте він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України тільки 09.07.2025р., та підстави для затримання були відсутні, є також неслушними, оскільки підставою затримання підозрюваного стали достатні докази, здобуті органом досудового розслідування, та на підставі яких ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні наведених вище кримінальних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_7 не був затриманий під час вчинення злочину або після нього, він не підозрюється у вчиненні корупційного злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, підстави вважати, що він може втекти з метою ухиленні від кримінальної відповідальності за ст. 255 КК України відсутні, також не мають під собою підґрунтя, оскільки затримання підозрюваного відповідає вимогам ст. 208 КПК України, обґрунтованість затримання підтверджена сукупністю доказів.
Доводи апеляційної скарги захисника, що підозрюваний був обізнаний про проведення розслідування у даному провадженні, оскільки ще в червні 2024 року в нього за місцем проживання проводився обшук і він не переховувався після нього, продовжував мешкати за тією ж адресою і після чого жодного разу не викликався, також є неслушними, оскільки саме після оголошення ОСОБА_7 повідомлення про підозру він набув статусу підозрюваного, та у нього перед органом досудового розслідування та судом виникли обов`язки та він отримав процесуальний статус, наслідком якого є кримінальне переслідування щодо нього.
Доводи апеляційної скарги захисника, що зі змісту оголошеної йому підозри не вбачається, що його роль в інкримінованих діяннях є реальною, докази на обґрунтованість підозри відсутні, клопотання прокурора не містить відповідного посилання на такі докази, а слідчим суддею вказана обставина не була врахована, що є порушенням ст. 5 ЄКПЛ, ризики, передбачені пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень ґрунтується на сукупності доказів, та її зміст сторона захисту має оскаржити відповідно до вимог ст. 303 КПК України, після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом, таким чином дана стадія кримінального провадження не покликана вирішувати питання щодо змісту підозри.
Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_7 постійно мешкав за однією і тією же адресою, навіть не зважаючи на проведення обшуку у нього, будучи обізнаний як мінімум з червня 2024р. про існування даного кримінального провадження і не переховувався, не розшукувався, до органу досудового розслідування не викликався; при обшуках та його затриманні заборонені до обігу речі та предмети в нього та за місцем перебування не було знайдено; досудове розслідування триває вже значний проміжок часу, а саме більше 3 років, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що всі речі та докази, які орган досудового розслідування вважав за потрібне вилучити та зібрати вилучені та зібрані, також не мають під собою підґрунтя, оскільки суд апеляційної інстанції вважає, що визначальним чинником у даній ситуації для ймовірної протиправної, позапроцесуальної поведінки підозрюваного, яку слід запобігти для завдань кримінального провадження, є набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги захисника, що підозрюваний має серйозні захворювання серцево-судинної системи, документи про що було оглянуто та оголошено в судовому засіданні при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу, оскільки такі були вилучені слідчим) і він потребує постійної медикаментозної терапії та планових обстежень, що виключає можливість переховування, також не приймаються до уваги, оскільки відсутні докази неможливості отримання підозрюваним належної медичної допомоги під чс перебування під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя допустив істотні порушення вимог ст. ст. 194, 196, 197 КПК України, та дійшов висновку щодо обґрунтованості висунутої підозри та про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте слідчий суддя при цьому не дотримався вимог щодо надання оцінки підозри «стандартам обґрунтованості» та не навів жодного обґрунтування наявності хоча б одного з таких ризиків і вони ґрунтуються лише на припущенні їх існування, також є неслушними, у урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо змісту підозри, які наведені вище, та набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.
Ймовірність покарання для підозрюваного може стати та слід вважати визначальним, з урахуванням його молодого віку, для переховування від суду, оскільки такі дії носитимуть для підозрюваного менш обтяжливий характер та наслідки, ніж перебування під вартою.
Кримінальний процесуальний закон у якості ризиків, крім іншого, також має на увазі високу долю передбачуваної небезпеки вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, яка дозволяє суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу, яким у даному випадку є тримання під вартою.
У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.
Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріальноправовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим.
Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді