В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 03.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, який не являється військовослужбовцем, не являється інвалідом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема: - вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2024 року невідбута частина покарання у виді арешту строком 3 місяці змінена на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 6 місяців; - вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи протягом року, а саме - 02.05.2025 року, засудженим Деснянським районним судом м. Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 03.05.2025 року приблизно о 12:30 ОСОБА_3 перебуваючи в парковій зоні, а саме парку «Перемога», за адресою: м. Київ, вул Князя Романа Мстиславовича , побачив на землі ємність із полімерного матеріалу, в якій знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору. Після чого, ОСОБА_3 , підняв знайдену ним ємність, в якій знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору та роздивившись його вміст, зрозумів, що в ньому міститься наркотична речовина, обіг якої обмежено. Згідно висновку експерта, встановлено що дана речовина являється метадоном (фенадоном). Тим самим ОСОБА_3 вчинив безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону).

У цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підняв із землі знайдену ним ємність, в якій знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістив незаконно придбану ним ємність, в якій знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, до кишені штанів, в яких на той момент був одягнений, та став незаконно зберігати наркотичний засіб при собі, для власного вживання без мети подальшого збут.

Того ж дня, а саме 03.05.2025 року, о 13:19, за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 24, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції та в ході розмови повідомив їм, що зберігає при собі ємність, в якій знаходиться кристалоподібна речовина світлого кольору. У подальшому, 03.05.2025 року в період часу з 13:59 до 14:04, під час проведення обшуку затриманої особи, що проводився на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 24, в присутності двох понятих, у ОСОБА_3 була виявлена та вилучена пластикова ємність, в якій знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта від 07.05.2025 року:

1. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

2. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Загальна маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,041 г.

Метадон (фенадон) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.?

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0.02 г.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав вину повністю, каявся у вчиненому. Зазначив, що він 03.05.2025 року о 12:30, за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича , знайшов на землі ємність із полімерного матеріалу, в якій знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) та помістив її до кишені штанів, у які був одягнений. Після чого 03.05.2025 року, за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 24, його зупинили працівники поліції, запитали, чи є у нього заборонені речовини, він зізнався, що є у нього заборонені речовини. Працівниками поліції було проведено його обшук, під час якого у нього було виявлено та вилучено наркотичний засіб, який він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінальні правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що знав про кримінальні провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України, з вироками суду та призначеними йому покараннями ознайомлений. У скоєному щиро каявся, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання в м. Києві, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше неодноразово судимий, не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи останній вирок суду від 20.05.2025 року; позицію сторони захисту - обвинувачений просив суворо не карати.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає. Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 вчинив вказане у вироку кримінальне правопорушення - 03.05.2025 року, тобто до ухвалення відносно нього останнього по часу вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року, яким було враховано вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2025 року, тому в даному кримінальному провадженні до нього слід застосувати лише вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період його перебування під цілодобовим домашнім арештом з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (вісім) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 03.06.2025 року по 24.06.2025 року включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/27430-НЗПРАП від 07.05.2025 року у сумі 3565 грн 60 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: - наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,041 г., який переданий в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до квитанції № 024151 від 10.05.2025 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1