Справа № 639/3801/25
Провадження № 1-кп/639/321/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000062 від 22.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Артемівка Печенізького району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення злочини проти правосуддя за таких обставин.

Так, постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 25.05.2023 (справа № 639/1869/23, провадження № 3/639/859/23), яка набрала законної сили 06.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення до адміністративної відповідальності постановою Жовтневого районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 26 лютого 2024 року о 21 годині 30 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та рухався по Полтавському Шосе, 202/1, в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 901804 від 26.02.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, постановою судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від 23.05.2024 (справа № 635/2527/24, провадження № 3/635/1280/2024), яка набрала законної сили 04.06.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення до адміністративної відповідальності постановою Харківського районного суду Харківської області, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 25 серпня 2024 року о 15 годині 00 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та рухався по вул. Самсонівській, 17, в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №899517 від 25.08.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, постановою судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_6 від 14.11.2024 (справа № 635/9702/24, провадження №3/635/3390/2024), яка набрала законної сили 26.11.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та користь держави у розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення до адміністративної відповідальності постановою Харківського районного суду Харківської області, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 02 грудня 2024 року о 20 годині 49 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП ХОР «ОКНЛ» № 3412 від 08.12.2024, керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та рухався по вул. Полтавський Шлях, 173, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що були складені протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 187292 від 02.12.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та ЕПР1 № 196109 від 14.12.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 24.01.2025 (справа № 639/8608/24, провадження № 3/639/135/25), яка набрала законної сили 04.02.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення до адміністративної відповідальності постановою Жовтневого районного суду м. Харкова, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 04 березня 2025 року о 13 годині 49 хвилин, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та рухався по вул. Полтавський Шлях, 37, в місті Харкові, де був зупинений екіпажем УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №262007 від 04.03.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, не оспорює.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 26 лютого 2024 року, 25 серпня 2024 року, 02 грудня 2024 року та 04 березня 2025 року він дійсно керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , достовірно знаючи про факт притягнення до адміністративної відповідальності постановами суду, якими його було позбавлено права керування транспортними засобами. Свою вину в інкримінованих злочинах визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави.

ІІІ. Висновки суду

Під час судового розгляду прокурор вважала за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ним не оспорюються.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань та інвалідності не має, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, наданих в абзаці 2 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

При цьому, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 менш суворого покарання у виді штрафу є неможливим, оскільки він офіційно не працевлаштований та, як встановлено під час судового розгляду, не сплатив на користь держави штрафи у справах про адміністративні правопорушення, а саме: за постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2024 штраф у розмірі 40 800 грн., за постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 14.11.2024 штраф у розмірі 40 800 грн., за постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2025 штраф у розмірі 17 000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даним про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за майновим станом не має об`єктивної можливості його сплатити.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, піддав критичній оцінці свої дії та усвідомлює негативні наслідки, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає можливим прийняти рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та підстав для його застосування немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 10 червня 2025 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- 4 DVD-R диски із відеозаписами з бодікамер працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано події за 26.02.2024, 25.08.2024, 02.12.2024, 04.03.2025 залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається (направляється) обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1