№ 204/5302/25
№ 1-кс/204/1471/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

-

встановив:

До суду надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування скарги зазначено, що06.01.2025 року ОСОБА_4 , звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України до Дніпровського районного управління поліції № 1 в Дніпропетровській області. Після цього, тривалий час, ОСОБА_4 не отримувала жодної інформації щодо результату розгляду її заяви. Засобами телефонного зв`язку, їй вдалося дізнатися, що її заяву про вчинення кримінального правопорушення було передано на розгляд до ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області (Чечелівський район міста Дніпра). В подальшому, лише 29.04.2025 року, вдалося отримати інформацію про те, що заява ОСОБА_4 від 06.01.2025 року була розглянута та отримати власноруч відповідь ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 16.01.2025 року за № 43.3/718. Відповідно до вищезазначеної відповіді поліції, за підписом Т.в.о. начальника відділу підполковника поліції ОСОБА_5 "відсутні дані, які могли б вказувати на наявність кримінального правопорушення та неможливість у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань". Окрім цього формулювання, жодного іншого обґрунтування відмови внести відповідні відомості до ЄРДР відповідь керівника поліції не містить. З огляду на зміст вказаного листа, вважаю, що така відповідь є необгрунтованою та не містить законних підстав для відмови у внесенні відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, адже у заяві від 06.01.2025 року, міститься чіткий та детальний опис відомостей, які прямо вказують на наявність кримінального правопорушення, за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України, із долученими доказами на підтвердження всіх зазначених відомостей. Так, 13 грудня 2023 року вироком Дніпровського апеляційного суду по справі № 205/1311/23 було скасовано вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок в цій частині, яким ОСОБА_6 призначено покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін. Під час проголошення даного вироку, засуджена ОСОБА_6 була присутня в залі судового засідання та знала про вид та міру покарання, яке було їй призначене. Даним вироком встановлено, що 13.10.2022 року, громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінально протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, здійснила наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чим спричинила смерть ОСОБА_9 , (яка являється бабусею заявниці ОСОБА_4 ) та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості ОСОБА_8 . ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні була залучена в якості потерпілої. Після цього, протягом більше ніж пів року (з 13.12.2023 року до 24.09.2024 року - коли засуджену ОСОБА_6 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було звільнено від відбування покарання) зазначений вирок не виконувався. Так, адвокату ОСОБА_10 , як представнику потерпілої ОСОБА_4 стало відомо, що у період з 11.03.2024 року - дата коли Чечелівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області прийняв на виконання даний вирок і по 24.09.2024 року - коли засуджену ОСОБА_6 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було звільнено від відбування покарання, засуджена не з`являлась до відділу пробації для отримання припису для відбуття до місця відбування покарання. Відповідальні посадові особи Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ігнорували такі дії засудженої ОСОБА_6 та не вживали належних заходів для того, щоб виконати законний вирок Суду щодо ОСОБА_6 16.08.2024 року, так і не розпочавши відбувати покарання, засуджена ОСОБА_6 , як вважає потерпіла ОСОБА_4 , незаконно отримала статус інваліда ІІ групи, та за цією підставою, як вже було зазначено, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 24.09.2024 року її було звільнено від відбування покарання за хворобою. Таким чином, через умисне невиконання вироку Дніпровського апеляційного суду по справі № 205/1311/23 від 13.12.2023 року, яким ОСОБА_6 була засуджена до реальної міри покарання у вигляді обмеження волі, протягом більше ніж пів року, засуджена ОСОБА_6 не отримувала припису від установи виконання покарання про виїзд до місця відбування покарання та не відбувала до установи виконання покарань. За таких умов, очевидно, що ОСОБА_6 , без законних для того підстав, умисно не виконувала вирок Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2023 року, починаючи з 13.12.2023 року до дати звільнення її від відбування покарання 24.09.2024 року та ухилялася протягом більш ніж дев`яти місяців від відбування призначеного Судом покарання, а посадові особи органу пробації свідомо сприяли їй в досягнення цієї мети. Крім того, існують достатні підстави вважати, що засуджена умисно затягувала процес свого відбуття до установи виконання покарань протягом вказаного терміну, задля того, щоб за цей час встигнути отримати статус інваліда ІІ групи та ухилитися від відбування призначеного їй Судом покарання. Таким чином, в діях ОСОБА_6 наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, в частині умисного невиконання вироку суду, що набрав законної сили. В своїй відповіді від 16.01.2025 року, Т.в.о. начальника відділу поліції ОСОБА_5 не наводить жодного спростування вищевикладеним доводам. Окрім того, оскільки ОСОБА_6 вже маючи статус інваліда ІІ групи, неодноразово відвідувала судові засідання по інших справах (справа № 204/9233/24 - судове засідання від 11.10.2024 року, справа 205/1311/23 - судове засідання від 02.10.2024 року, справа № 205/15638/24 судове засідання від 09.04.2025 року) та жодних ознак тяжких хвороб у неї не спостерігалося, існують достатні підстави вважати, що засуджена насправді немає таких анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких вона в законний спосіб мала право отримати статус інваліда ІІ групи. У зв`язку із цим, виникає обґрунтована підозра в тому, що дії посадових осіб обласної медико-соціальної експертної комісії № 3, щодо встановлення ОСОБА_6 ІІ групи інвалідності та видачі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.08.2024 року, містять ознаки зловживання посадовими особами обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 своїм службовим становищем та потребують перевірки органами досудового розслідування на предмет наявності в їх діях ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, або наявності в їх діях складу іншого корупційного правопорушення.Тому просить,визнати протиправною бездіяльність слідчого ВП № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за фактом невиконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2024 року, яким ОСОБА_6 була засуджена до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України. Зобов`язати слідчого ВП № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, за фактом невиконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 13.12.2024 року, яким ОСОБА_6 була засуджена до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню, про що повідомити заявницю - ОСОБА_4 .

В судове засіданняпредставниця скаржницінадала заяву про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Прокурор у судове засіданнянадала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо її задоволення.

Дослідивши матеріали скарги, ознайомившись із заявою прокурора, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно положень ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що визначений ч.1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У разі якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України. Разом з тим, обґрунтованою є практика слідчих суддів, які визнають протиправною бездіяльність слідчих та прокурорів із невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, якщо заява, яка на думку особи, що її подала, містила відомості про кримінальне правопорушення, однак була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Слідчим суддею встановлено, що 06 січня 2025 року ОСОБА_4 , звернулась до ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яку зареєстровано 07 січня 2025 року, та в подальшому перенаправленодо ВП №3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області та зареєстровано 16 січня 2025 року за №975. До теперішнього часу відомості за даною заявою від 06 січня2025 до ЄРДР не вносились відповідно до ст.214 КПКМ України.

Слідчий суддя вважає, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 порушує її права, які підлягають відновленню в судовому порядку.

Таким чином, судом встановлено, що уповноваженою особою ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській областіне виконано вимоги ст.214 КПК України, а відомості, які містяться в заяві ОСОБА_4 від 06.01.2025 року безпідставно не внесені до ЄРДР, у зв`язку з чим вимоги про зобов`язання службових осіб ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській областівнести відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактами викладеними в заяві ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується вимог скарги ОСОБА_4 в частині визнання бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР незаконною, то слід зазначити наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст. 307 КПК України, у разі встановлення судом факту допущення слідчим чи прокурором бездіяльності, суд може зобов`язати припинити дію чи зобов`язати вчинити певну дію, однак можливість визнання бездіяльності незаконною нормами КПК України, не передбачено, а тому в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,214, 303307, 309, 372, 376 КПК України, -

постановив:

Скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особуВідділу поліції №3 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській областінегайно виконати вимоги статті 214 КПК України, та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявоюРимар Яни Олегівнивід 06.01.2025 року (№975 від 16.01.2025року), про вчинення кримінального правопорушення. Розпочати досудове розслідування, надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1