Справа № 346/3855/25
Провадження № 1-кс/346/825/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника - адвоката ОСОБА_4

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

розглянувши матеріали клопотання представника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_4 , у порядку ч. 2 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2025 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що в провадженні Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває Кримінальне провадження № 0000554 від 01.08.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. ОСОБА_6 04.07.2024 пройшов ВЛК та був визнаний придатним до військової служби. У ОСОБА_6 наявний ряд захворювань, через що, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 року, яке не набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення ВЛК від 04.07.2024. 28 липня 2025 року близько 18 год 38 хв ОСОБА_6 було затримано на вулиці та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками даного РТЦК. Станом на даний час його місцезнаходження невідоме. Просить визнати утримання ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_2 незаконним та негайно звільнити його.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, вказав, що ним була підготовлена та 29.07.2025 року надіслана на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 скарга на незаконне затримання ОСОБА_6 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_6 не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.06.2025 року. На 14 год. У зв`язку з чим до коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було подано звернення № 2783005 від 09.07.2025 про доставлення його до ТЦК як особи, яка порушує законодавство про оборону та мобілізацію для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Правом на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період не користувався, Заяву на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання відстрочки та документів, що б підтверджували право на відстрочку не подавав. 28.07.2025 ОСОБА_6 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де був направлений на ВЛК, на якій був визнаний придатним до військової служби, скарг від ОСОБА_6 щодо проведення медичного огляду не було, що підтверджується його підписом у довідці за результатами ВЛК. Протягом часу проведеного на території ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 примусово не утримувався, щодо нього не здійснювався фізичний чи психологічний тиск, а проводились виключно мобілізаційні заходи визначені законодавством. В подальшому в рамках мобілізаційних заходів його було направлено для проходження співбесіди з метою відбору до військової частини НОМЕР_1 , яка не знаходиться на території АДРЕСА_1 , він пройшов попередній мобілізаційний етап і військова частина має розглянути його кандидатуру.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив, вказав, що ОСОБА_6 в порядку КПК не затримувався.

В судове засідання ОСОБА_6 не доставлено.

Заслухавши представника заявника, дослідивши клопотання та пояснення, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п.10, 18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи з вищезазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, що стосуються порядку притягнення осіб до кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Аналіз змісту положень статті 206 КПК України свідчить про те, що у розумінні цієї норми незаконним затриманням особи є її тримання під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або незвільнення з-під варти після внесення застави. Натомість службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Судом встановлено, що у даному випадку має місце незгода ОСОБА_6 з діями уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з призовом на військову службу по мобілізації ОСОБА_6 . Відтак, ОСОБА_6 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

У відповідності до ст.ст.22, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, або у строки, визначені командирами військових частин.

У п.59 рішення «Engel and Others v. the Netherlands» від 08.06.1976 Європейський суд з прав людини зазначив, що необхідність проживання військовослужбовців у казармах не суперечить вимогам статті 5 Конвенції, бо таке обмеження «не виходить за рамки звичайної військової служби». Навіть «легкі форми арешту», коли військовослужбовці мають перебувати в житлових приміщеннях, армійських корпусах чи спорудах, не створює порушення статті 5 Конвенції, бо «вони продовжують перебувати в більш або менш звичайних рамках свого армійського життя».

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбачений ст.65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Таким чином, твердження про незаконне затримання та утримання ОСОБА_6 не відповідає дійсності, такий не позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, що прямо передбачено у ст. 206 КПК України.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання ОСОБА_6 не був затриманий і не утримувався під вартою, та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, також у межах територіальної юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на території ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на даний час не перебуває, а відтак, слідчий суддя вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування у даному випадку положень ст.206 КПК України та ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_6 як особи, позбавленої свободи.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними з мобілізацією, судовий захист таких прав здійснюється в порядку адміністративного судочинства, шляхом звернення до компетентного адміністративного суду з відповідним позовом, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання заявника не знайшли свого підтвердження, тому слід відмовити у його задоволенні.

Керуючись статтями 2, 3, 24, 26, 206 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені клопотання представника ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень 04 серпня 2025 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді .

Слідчий суддя: ОСОБА_1