07 серпня 2025 року Єдиний унікальний № 501/3270/25 Провадження № 1-кп/501/243/25
ВИРОК
07 серпня 2025 року м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2
номер справи 501/3270/25 провадження 1-кп/501/243/25
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та такого, що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07 квітня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, до трьох місяців арешту (звільнився 03 листопада 2023 року за відбуття строку покарання)
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України,-
Стислий зміст обвинувачення ,визнаний судом доведеним.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 16 січня 2025 року справі № 501/4624/19 (провадження №1-в/501/12/25) щодо ОСОБА_3 , місцем проживання якого є АДРЕСА_1 в встановлено адміністративний нагляд строком на 6 місяців, з покладенням відповідних обов`язків та обмежень, зокрема: повідомляти поліцейських відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця проживання.
В порушення правил адміністративного нагляду ОСОБА_3 , не маючи на те поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання за вищевказаною адресою не повідомивши про це співробітників відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області.
При цьому встановлено, що він не проживає за цією адресою з 04 травня 2025 року, тим самим самовільно змінивши місце мешкання.
Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 Кримінального кодексу України - порушення правил адміністративного нагляду, а саме: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Позиція учасників судового процесу.
Прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України, повністю згодний із встановленими органом дізнання обставинами вчиненого ним, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до ч. 1 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, у присутності захисника ОСОБА_5 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту стосовно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні, за його відсутності.
Ухвалою суду від 28 липня 2025 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст. 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 призначено до розгляду у спрощеному провадженні за відсутності учасників кримінального провадження.
На підставі ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Тому Суд, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 у відповідності до ч. 1 ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч. 2 ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України .
У відповідності до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Мотивувальна частина та правові норми застосовані судом.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 Кримінального кодексу України .
Встановлені органом дізнання обставини вчинення кримінального проступку, підтверджуються обставинами, встановленими судом не заперечуються учасниками судового провадження.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення кримінальних проступків та кваліфікує його дії за ст. 395 Кримінального кодексу України, оскільки він самовільне залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно з приписами ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, Суд дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України,
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).
Також, має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст. 50 Кримінального кодексу України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання, виправлення засудженого.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки та злочини.
Стаття 395 Кримінального кодексу України - порушення правил адміністративного нагляду відносить до кримінальних проступків.
Також, суд враховує особисті дані обвинуваченого: ОСОБА_3 , який раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога через вживання наркотичних засобів, є військовослужбовцем, довідка про звільнення 5 серпня 2022 року звільнений після відбуття покарання за вироком.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 в порядку ч. 1 п. 1, 2 ст. 66 Кримінального кодексу України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в порядку ст. 67 Кримінального кодексу України - судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, його щире каяття в скоєному, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, наслідки скоєного.
Висновок суду.
Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання у вигляді штрафу, в межах санкції передбаченої статті 395 Кримінального кодексу України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України
Інші питання вирішені судом.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався. Позовні вимоги не заявлялись. Судові витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 Кримінального кодексу України та призначити покарання:
? у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700.00 ( тисяча сімсот) 00 гривень.
Підстави для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу - відсутні.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінального процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий