Провадження № 1-кс/344/5056/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга містить наступний виклад обставин: підставою для даної скарги стала бездіяльність П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, щодо розгляду та вжиття заходів по заяві ОСОБА_3 від 25.06.2025 про вчинення кримінальних правопорушень працівником правоохоронного органу, службовою особою, яка займає відповідальне становище (ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 367, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 382 КК України).

Заявник вказує, що у заяві від 25.06.2025 він повідомляв про дії з ознаками кримінальних правопорушень, які полягали у наступному: постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 06.04.2022 у справі № 300/4677/21 вирішено поновити ОСОБА_3 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб. Однак заступник начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, голова комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 умисно не виконала вказане рішення суду - не видала наказ про поновлення його на роботі. Отже, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, а також одночасно будучи працівником правоохоронного органу, здійснюючи організаційно-розпорядчі функції від імені ГУ ДФС в Івано-Франківській області, тобто функції представника влади, діючи умисно, використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 367, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 382 КК України. Зазначені дії містили чіткі ознаки кримінальних правопорушень. Однак, отримавши заяву про вчинення кримінального правопорушення, уповноважена особа П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, не вжила жодних заходів щодо розгляду заяви по суті та надала юридично безглузду відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповіді від 03.07.2025 уповноважена особа вказала юридично неспроможне твердження, яке суперечить елементарним засадам права і явно є правовим абсурдом, несумісним із вимогами законодавства, а саме вказала: «в діях голови комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області відсутні ознаки складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, оскільки остання умисно не виконує рішення суду, а в установлений Законом порядок подано касаційну скаргу на постанову суду». Однак, таке примітивне пояснення ДБР про можливість не виконувати рішення суду, що більш як 3 роки назад набрало законної сили, через спробу його оскаржувати в касаційному порядку, взагалі не може братись до уваги, оскільки закон не передбачає жодних підстав не виконувати рішення суду про поновлення на роботі, яке набрало законної сили.

З урахуванням вище зазначеного, скаржник вважає дії (бездіяльність) даного правоохоронного органу протиправними. Просить зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, вчинити дії в порядку вимог ст. 214 КПК України - внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головою комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 за вчинення дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 367, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України, на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 25.06.2025, про що повідомити заявника у встановлений законом строк.

Скаржник у судовому засіданні підтримав доводи скарги, просив скаргу задовольнити, покликаючись на підстави та обставини, що викладені у ній.

Слідчий П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 судовому засіданні заперечив доводи скарги, вказавши, що заяву ОСОБА_3 у встановленому законом порядку розглянуто. Провівши попередню оцінку доводів заяви, було встановлено відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки у діях посадової особи не було умислу. ОСОБА_3 надано повідомлення про прибуття 05.08.2025 для виконання рішення суду. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши скаржника та слідчого, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

Згідно ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути, зокрема, оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Як слідує з матеріалів скарги, 25.06.2025 ОСОБА_3 звернувся до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові із заявою про вчинення кримінальних правопорушень заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головою комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 за вчинення дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 367, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України. Заявник просив внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування, надіслати йому витяг з ЄРДР.

Листом керівника П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 від 03.07.2025 за № 35791зкп-25/12-51-53163 ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України. Вказується, що як встановлено, у діях голови комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області відсутні ознаки кладу злочину передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, оскільки відсутній умисел щодо невиконання рішення суду, а в установлений Законом порядок подано касаційну скаргу на постанову суду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Положення вказаної норми КПК України дійсно носять імперативний характер. Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 статті 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але, у той же час, достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо обставини, викладені у повідомленні про кримінальне правопорушення не містять достатньої інформації, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу їх абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

У постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Заява скаржника не містить конкретних відомостей, які б свідчили про вчинення кримінально-караного діяння, артикулює припущеннями і не є у розумінні вимог статті 214 КПК України повідомленням про вчинення злочину.

Як з`ясовано під час розгляду скарги, уповноваженою посадовою особою ГУ ДПС в Івано-Франківській області вчиняються дії, направлені на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 06.04.2022 у справі № 300/4677/21 про поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника управління податків і зборів з фізичних осіб. Органом досудового розслідування встановлено, що новопризначеною заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, головою комісії з реорганізації ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 проводились дії для виконання рішення суду. Процес вивчення і опрацювання документів потребував певного часу. ОСОБА_3 надано повідомлення для прибуття на 05.08.2025 для виконання рішення суду, що не заперечив сам скаржник у судовому засіданні.

Зазначені обставини позбавляють орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, у той час як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, у тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що, у свою чергу, не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь. Ініціювання процедури кримінального переслідування та застосуваня державного механізму для здійснення досудового розслідування є доцільним лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 23.07.2025 року.