КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1026/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4688/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 рокузадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні №0001347, відомості щодо якого внесені 21.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 40 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.07.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши останню з-під варти, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Також захисник просив за неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити розмір застави, який визначений в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу є такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вказує, що п.6 ч. 1 ст. 184 КПК передбачає, що клопотання прокурора повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризиків, зазначених в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На думку апелянта, вищевказані положення ст.ст. 183, 184 КПК України ніяким чином невідображені в клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і в усних поясненнях безпосередньо в судовому засіданні.

Посилається на те, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник вважає, що такий ризик, як переховування від суду, повністю і беззаперечно спростовується застосуванням до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається на виконання органам місцевої поліції за місцем проживання підозрюваної. В цьому випадку ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю передбачає повний цілодобовий контроль поліції та оперативне реагування на порушення, а в разі залишення місця проживання місцеві органи поліції мають право затримати обвинуваченого. В подальшому це дає реальні підстави для прокурора звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш тяжкий.

Як зазначає адвокат, обставини справи підтверджують те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, має соціальні зв`язки, має постійне місце проживання.

Наступний ризик, на який посилається прокурор, це те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків.

Вказаний ризик повністю спростовується тим, що всі свідки допитані під час досудового розслідування, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Також прокурором зазначений ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, проте в клопотанні та в усних поясненнях прокурор взагалі не зміг обґрунтувати вказаний ризик фактичними обставинами.

Такий ризик, як вчинити нове кримінальне правопорушення, нічим не підтверджується та спростовується більш м`яким запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

З огляду на викладене, на думку захисника, вказані чотири ризики повністю спростовуються застосуванням до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Адвокат посилається і на те, що при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя прийняв до уваги існування формально зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на свідків та потерпілого та вчинити нове кримінальне правопорушення.

При цьому, ризик переховування підозрюваної від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для застосування запобіжного ув`язнення. Підозрювана ОСОБА_7 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку з тим, що проживає разом зі своєю бабусею і не має наміру покидати її, та перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.

Адвокат зазначає, що через активний військовий стан виїзд за кордон неможливий.

Підозрювана сама заінтересована в об`єктивному та повному розслідуванні кримінального провадження та встановленню усіх його обставин.

Крім цього, апелянт посилається на те, що суд може визначити підозрюваній розмір застави, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001347 від 21.11.2024 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

18.01.2025 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання.

Одночасно з тим, 18.01.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2025 застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 18.03.2025 року, включно.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_13 від 10.03.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001347 від 21.11.2024 до трьох місяців, тобто до 18.04.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2025 продовжено підозрюваній ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 33 доби, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.04.2025 року включно.

Крім того, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 5 місяців, тобто до 18.06.2025 року.

Після чого, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року продовжено підозрюваній ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.06.2025 року.

09.06.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні №0001347, відомості щодо якого внесені 21.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001347 від 21.11.2024 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в невстановлений слідством час, але не раніше 19.10.2024 року у ОСОБА_11 на ґрунті помсти виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з виконанням ним професійних обов`язків, оскільки на думку ОСОБА_11 дії ОСОБА_14 , який 19.01.2024 року був черговим лікарем анестезіологом відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП « Київська міська клінічна лікарня № 17 », у подальшому призвели до смерті пацієнтки ОСОБА_15 , що мала місце 23.10.2024 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_11 розпочав готування до вчинення злочину та залучив до його вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка будучи обізнана про злочинні наміри ОСОБА_11 , погодилася на спільне вчинення злочину.

Так, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 здійснювали пошук та збір відомостей через соціальні мережі відносно ОСОБА_14 , членів його сім`ї та найближчого оточення, для отримання інформації про спосіб життя потерпілого, кола його спілкування, місць проживання та відвідування.

Крім цього, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , користуючись автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , орендував ще один автомобіль марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , які в подальшому змінював, та на яких здійснювали візуальне спостереження за пересуванням потерпілого ОСОБА_14 .

Надалі ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 орендували квартиру у тому самому житловому комплексі, в якому проживає ОСОБА_14 , у дворі якого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 продовжили здійснювати візуальне спостереження за потерпілим для детального вивчення його способу життя, розпорядку дня та маршрутів пересування.

У подальшому, 18.01.2025 року ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 придбали знаряддя вчинення злочину - вогнепальну зброю, за допомогою якої планували вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 .

Тим самим, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_7 підготували знаряддя вчинення злочину та умисно створили інші необхідні умови для вчинення кримінального правопорушення, тобто здійснили готування до вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у готуванні до умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

18.01.2025 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

18.01.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у готуванні до вчинення умисного вбивства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий у клопотанні зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні письмовими доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 22.11.2024; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_14 від 17.01.2025; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 17.01.2025 за участю потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 22.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 02.12.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 25.12.2024; протоколом огляду від 25.12.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 09.01.2025; протоколом огляду від 09.01.2025; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 11.01.2025; протоколом огляду місця події від 11.01.2025; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 24.01.2025; протоколом огляду від та 24.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , від 17.01.2025; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 17.01.2025 за участю свідка ОСОБА_19 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи від 03.02.3035; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 06.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 21.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Слідчий зазначив, що внаслідок особливої складності кримінального провадження закінчити досудове розслідування у 5-ти місячний строк (до 18.06.2025) не виявляється за можливе, оскільки необхідно виконати слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, без яких неможливо завершити досудове розслідування, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно провести наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії:

- завершити проведення трьох судових комп`ютерно-технічних експертиз, призначених щодо телефонів підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

- провести одночасні допити за участю підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

- здійснити тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні КНП « Київська міська клінічна лікарня № 17 »;

- завершити збір характеризуючих матеріалів стосовно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

- встановити та допитати як свідків осіб, які допомагали у зборі інформації стосовно потерпілого ОСОБА_14 ;

- отримати результати аналізу інформації, отриманої від операторів стільникового мобільного зв`язку щодо фіксації абонентських номерів підозрюваних у кримінальному провадженні;

- скласти протокол огляду за результатами проведеного аналізу інформації, отриманої від операторів стільникового мобільного зв`язку;

- завершити огляди речових доказів у кримінальному провадженні та визначити місце їх зберігання;

- визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій усіх підозрюваних у кримінальному провадженні та в разі необхідності повідомити про зміни раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

На даний час виникла необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти реальної можливості настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою продовження строку застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду з високим ступенем ймовірності вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні готування умисного, насильницького, особливо тяжкого злочину, який має значний ступінь суспільної небезпеки, усвідомлюючи те, що за вчинення даного злочину, у разі доведення її вини в суді, законодавством передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, на даний час є реальні підстави вважати, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід. Ці ризики повністю виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього.

Слідчий посилався на те, що домашній арешт, як цілодобовий так і у певний період доби, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Так, підозрювана зможе вчиняти незаконний вплив на потерпілого та свідків за допомогою електронних засобів зв`язку, навіть перебуваючи вдома. Крім цього, остання може телефонувати їм, так як їй відомі їх контактні номери телефонів.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей, що має значення для досудового розслідування і вчинити інше кримінальне правопорушення. Характер вчиненого злочину свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі, норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості.

Утримання підозрюваної ОСОБА_7 у спеціальній установі забезпечить її безперешкодну доставку відповідними конвойними підрозділами до органу досудового розслідування та суду, що забезпечить дотримання розумних строків досудового розслідування та судового розгляду.

Крім цього слідчий зауважив, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , має високий рівень резонансу у суспільстві, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, враховуючи що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , направлений проти життя та здоров`я особи, та його суспільна небезпека полягає в тому, що при його вчиненні відбувається посягання саме на життя і здоров`я людини, її недоторканність і безпеку, що відповідно до ст. 3 Конституції України, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, наявність викладених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім цього, при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно вимог п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, необхідно враховувати, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 , пов`язаний із застосуванням насильства, а за злочинним умислом підозрюваної, мав на меті спричинити загибель людини, у зв`язку з чим слідчий просив не визначати розмір застави щодо підозрюваної.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні №0001347, відомості щодо якого внесені 21.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 40 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.07.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Органом досудового розслідування в достатній мірі доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто про існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, при цьому достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні.

На підтвердження своїх висновків про наявність вказаних ризиків слідчий суддя навів змістовні доводи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, станом на час розгляду клопотання, колегія суддів не вбачає.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у якому вона підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваної.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя врахував положення частини 4 статті 183 КПК України, обґрунтовано не визначив розмір застави відносно підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки суддя при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Твердження захисника, викладені в апеляційній скарзі, про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки докази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання захисника на те, що підозрювана ОСОБА_7 має сталі соціальні зв`язки та не переслідує мету переховуватись від слідства та суду, не спростовують висновків слідчого судді про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4