Справа №366/2918/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4463/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п. 5 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, в рамках кримінального провадження №0000436 від 03.03.2023 р., запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, тобто до 1 липня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також судом враховується тяжкість можливого покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, можливість виїзду за кордон, поведінка обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, зокрема зриву судових засідань під час проведення що свідчить про недостатність застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, яка підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання не взято до уваги доводи захисту, не визначено ступінь ризиків у даній справі, не розглянуто можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що обвинувачена має постійне місце проживання, здійснює догляд за хворою матір`ю, має сталі соціальні зв`язки, наявність місця працевлаштування, не порушувала режиму під час перебування під вартою, не мала спроб зв`язку зі свідками чи втручання в провадження.

Вказує, що ризики, які зазначені в ухвалі ґрунтуються виключно на тяжкості обвинувачення, припущеннях щодо можливості переховування, зловживання ліками.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як встановлено апеляційним судом, підставами для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 взяв до увагу дані про особу обвинуваченої, яка не працює, не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, її поведінку, тяжкість можливого покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченій строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не представлено.

Також колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише дані про особу обвинуваченої, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апелянта про наявність у ОСОБА_7 соціальних зв`язків та місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останній запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя