УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013928 від 09.12.2018, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштованого, тел.: НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013928 від 09.12.2018, затверджений 31.01.2019 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_6 , за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду суд роз`яснив обвинуваченому, що із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, на суму заподіяної потерпілому матеріальної шкоди внаслідок викрадення майна у розмірі 366, 50 грн., вже не є кримінально караним, та у зв`язку із чим суд запитав згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою сили закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, тобто частковою декриміналізацією інкримінованого обвинуваченому діяння.

У зв`язку із викладеними обставинами, прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою сили закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, та заявив, що просить клопотання прокурора задовольнити.

Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття кримінального провадження на підставі, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав позицію свого підзахисного.

Представник потерпілого ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про місце, день та час слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Із врахуванням приписів ч. 1 ст. 325 КПК України суд провів судовий розгляд у відсутність потерпілого.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Зі змісту обвинувального акту слідує, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме : 28.01.2016 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.75, 75 КК України до іспитового строку на 2 роки. 01.11.2016 Апеляційним судом м. Києва вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за 4.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 28.10.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі, 26.02.2018 ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області шляхом часткового складання вироків Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 та Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2016 на підставі ч.1 ст. 1 КК України призначено покарання у вигляді 3 років 1 місця позбавлення волі. Звільнившись з Бориспільської ВК N?119 Київської області 06.04.2018 по відбуттю покарання, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та

знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

Так він, 09.12.2018 приблизно о 01.37 години, виходячи із приміщення АзС лекво2, що належить ТзОВ «ОККО-РІТЕИЛ», яка розташована за адресою: місто Київ, бульвар Чоколівський, 42, помітив при виході по праву сторону прилавок зі змивачами для скла і в цей в цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 09.12.2018 приблизно о 01.38 години, перебуваючи за адресою: місто Київ, бульвар Чоколівський, 42, підійшов до прилавку зі змивачами та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і не завадить йому у вчиненні крадіжки, таємно повторно викрав чуже майно, яке належить ТЗОВ «ОККО -РІТЕЙЛ», а саме : дві пластикові каністри зі змивачами для скла ОККО Скандин - 22С 4 л (Лінкс), вартістю 183,25 гривень без ПДВ за одну одиницю, а всього на загальну суму 366,50 гривень без ПДВ. В подальшому, ОСОБА_7 з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» матеріальної шкоди на загальну суму 366, 50 грн. без ПДВ.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсним обставинам вчиненого ним діяння, однак, із врахуванням часткової декриміналізації інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив провадження у справі закрити.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» слідує, що у 2018 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 р. на рівні 1762 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась часткова декриміналізація інкримінованого ОСОБА_4 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Тобто, заявлене прокурором клопотання про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, викрадене майно повернуто представнику ТзОВ "ОККО-РІТЕЙЛ" під зберігальну розписку.

Долю речових доказів суд не вирішує, оскільки, як зазначила під час судового розгляду прокурор, це питання буде вирішуватись під час розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирається.

Керуючись положеннями ст. ст. 3, 5 КК України, ст. ст. 314, 315, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 284, 369, 370, 372, 479-2 КПК України, положеннями Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013928 від 09.12.2018, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0013928 від 09.12.2018, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - скерувати до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві для вирішення питання, пов`язаного із встановленням наявності чи відсутності підстав для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за відповідною частиною статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1