Провадження 1-кс/127/8130/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000123 внесеного до ЄРДР 06.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Тростянець, Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000123 внесеного до ЄРДР 06.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Вінницької області згідно з додатком, серед яких утворено Ладижинську територіальну громаду Вінницької області.

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено у Вінницькій області Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) у складі територій Бершадської міської, Гайсинської міської, Дашівської селищної, Джулинської сільської, Краснопільської сільської, Кунківської сільської, Ладижинської міської, Ободівської сільської, Ольгопільської сільської, Райгородської сільської, Соболівської сільської, Теплицької селищної, Тростянецької селищної, Чечельницької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, органом, що представляє інтереси Ладижинської територіальної громади Вінницької області, є Ладижинська міська рада Гайсинського району Вінницької області.

Відповідно до пунктів а, б, д частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Досудовим розслідуванням установлено, що Ладижинською міською радою Гайсинського району Вінницької області 8 скликання під час 33 сесії 15 лютого 2024 року прийнято рішення № 955 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, що розташовані на території Ладижинської міської ради, право оренди на які може бути реалізовано на земельних торгах» (далі рішення № 955).

Після прийняття Ладижинською міською радою рішення № 955 було надруковане на бланку Ладижинської міської ради, підписане секретарем ради ОСОБА_7 та завірене печаткою Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області.

Рішення № 955 виготовлено та надруковано на двох аркушах, з яких на першому аркуші паперу відображено бланк Ладижинської міської ради, назву, вступну частину рішення, три пункти 1-3 резолютивної частини рішення, на другому аркуші паперу пункти 4-5 резолютивної частини рішення, реквізити підписанта секретаря ради, його підпис, відтиск печатки та інформація про виконавця проекту рішення «Оксана ПРІЩЕНКО».

Пунктом 1 вказаного рішення міською радою вирішено «надати виконавчому комітету Ладижинської міської ради дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00)(земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам або юридичним особам) на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), з метою продажу права оренди на земельних торгах (аукціон), а саме…».

Пунктом 2 вказаного рішення реалізацію його фактичного виконання доручено відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради.

Таким чином, рішення Ладижинської міської ради № 955 містить зафіксовану інформацію, яка підтверджує факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, тобто у відповідності до примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Рішення Ладижинської міської ради № 955 опубліковане на офіційному сайті Ладижинської міської ради 19.02.2024, таким чином набрало чинності з указаної дати.

Відповідно до Положення про відділ земельних ресурсів Ладижинської міської ради, затвердженого рішенням 28 сесії 7 скликання Ладижинської міської ради № 982 від 06.07.2019, начальник відділу організовує роботу відділу та несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань, забезпечує виконання плану роботи виконкому з питань, що стосуються відділу, організовує роботу відділу з документами, здійснює контроль за веденням діловодства, контролює стан трудової та виконавчої дисципліни у відділі.

Відповідно до пункту 1.1 посадової інструкції начальника відділу земельних ресурсів, затвердженої міським головою 07.02.2022, начальник відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради це посадова особа місцевого самоврядування, до повноважень якої віднесені роботи ефективного регулювання земельних відносин та попередження порушень норм чинного земельного законодавства України на території Ладижинської міської ради.

Згідно з пунктом 2.1 посадової інструкції начальник відділу здійснює підготовку проектів рішень міської ради, виконавчого комітету, розпоряджень міського голови та відповідає за відповідність даних проектів вимогам чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, начальник відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради є службовою особою в розумінні ст. 18, примітки до ст. 364 КК України, оскільки є особою, яка постійно обіймає в органах місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.

Водночас, під час реалізації фактичного виконання рішення Ладижинської міської ради № 955, а саме підписання від імені Ладижинської міської ради договору на виконання землевпорядних робіт з ФОП ОСОБА_8 , начальник відділу земельних ресурсів Ладижинської міської ради ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що рішення № 955, прийняте Ладижинською міською радою 15.02.2024, не відповідає вимогам ст. ст. 20, 21 Земельного кодексу України, ст. ст. 26, 46, 51, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», достовірно знаючи, що зміни в рішення міської ради здійснюються лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто прийняттям іншого рішення міською радою, усвідомлюючи, що таке рішення після 15.02.2024 депутатами Ладижинської міської ради не приймалось, в період часу з 15.02.2024 та протягом березня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на власному робочому місці в приміщенні Ладижинської міської ради по вул. Петра Кравчика, 4 в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, з використанням комп`ютерної техніки та програмного забезпечення для редагування електронних текстових документів, діючи умисно, внесла зміни до тексту пункту 1 рішення № 955 Ладижинської міської ради, виклавши його в наступній редакції: «Змінити цільове призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності із земель запасу (16.00)(земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам або юридичним особам) на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), з метою продажу права оренди на земельних торгах (аукціон), а саме…», таким чином, щоб відповідно до структури офіційного документа рішення № 955 Ладижинської міської ради, текст рішення було редаговано лише на першій сторінці (пункти 1-3 рішення) і так щоб не відбулось зміщення тексту на другу сторінку рішення, де містились пункти 4-5 рішення, підпис секретаря ради та відтиск печатки Ладижинської міської ради.

При цьому, з метою приховування власних незаконних дій, ОСОБА_4 , надрукувала першу сторінку підробленого рішення № 955, долучила до другої сторінки вказаного рішення, тим самим надала йому видимості законного, яке згодом намагалась підмінити у ФОП ОСОБА_8 , взамін рішення № 955 Ладижинської міської ради в першій редакції, наданого землевпорядній організації раніше.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

ОСОБА_4 , 19.06.2025 вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, а саме:

- Рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.08.2024

- Протоколом допиту ОСОБА_8 від 05.09.2024;

- Протоколом допиту ОСОБА_10 від 05.09.2024;

- висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи -товарознавчої експертизи №СЕ-19/102-25/6241-КТ від 15.04.2025;

- іншими доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до частини 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Так, ОСОБА_4 може протидіяти органу досудового розслідування, шляхом впливу на свідків та знищенням речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином встановлено ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення надано докази обставин, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні .

З метою забезпечення об`єктивного, повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, являється доцільним обрати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на 2 місяці, поклавши на останню передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою у визначений ними час;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

3. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, разом з тим, по кримінальному провадженню існують ризики передбачені статтею 177 КПК України, зокрема підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому до підозрюваної ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання поклалися на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши клопотання слідчого, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 179 КПК України, передбачає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Разом з тим, приписами ч. 6 ст. 194 КПК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетною до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружена, утриманців не має, офіційно працевлаштована, раніше не судима, підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу розміром від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваної, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у разі незастосування до підозрюваної ОСОБА_4 дієвого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім та зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 179, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією ум. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 19 серпня 2025 року включно, в межах строків досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 19 серпня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, покласти на підозрювану ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків, зазначених у даній ухвалі, до останньої може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваної ОСОБА_4 здійснює слідчий, який проводить досудове розслідування кримінального провадження, а якщо справа перебуває у провадженні суду прокурор.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя