Справа № 953/8079/24
н/п 1-кп/953/500/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та про зменшення розміру застави у кримінальному провадженні, яке внесене 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0001100 від 13.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений перебуває під вартою.

До суду надійшли клопотання обвинуваченого про зменшення суми застави та зміну запобіжного заходу, зокрема, з тримання під вартою на домашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю.

Клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю мотивував тим, що має двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, місце роботи, у 2022 2023 роках захищав Україну в лавах Збройних Сил України, раніше не судимий, впливати на свідків та потерпілого не має наміру.

Клопотання про зменшення суми застави мотивовано тим, що його сім`я (мати і сестри) виїхала за кордон і вони знайшли там роботу, яке не є високооплачуваною; він не має змоги їм допомагати, тому сума застави є занадто великою для його сім`ї.

Жодного доказу на підтвердження обставин, наведених в клопотаннях не надав.

У судове засідання 26.05.2025 з`явились прокурор, захисник, обвинувачений та потерпілий.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав подані ним клопотання та просив їх задовольнити. Вказав, що сума застави є занадто великою для його сім`ї, його мати, яка перебуває за кордоном, не має значного заробітку, а тому не може внести суму застави. Вказав, що не збирається переховуватись від суду, під час слідства сприяв йому. Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор заперечив проти поданих клопотань, вказав, що ризики, встановлені в ухвалі про продовження запобіжного заходу продовжують існувати. Обвинувачений, щодо якого розглядається ще одне кримінальне провадження, може переховуватись від суду, а доводи щодо зменшення застави не підтверджено жодним доказом.

Потерпілий заперечив проти клопотань обвинуваченого.

Суд, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою надомашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю обвинуваченому ОСОБА_5 , виходить з такого.

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 16.07.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", строк якого продовжувався, зокрема, ухвалою суду від 09.04.2025 на 60 днів, тобто до 07.06.2025, з можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

Також суд ухвалою від 25.04.2025 задовольнив клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави і зменшив розмір застави до 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960 гривень.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім того, відносно ОСОБА_5 розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000346 від 09.04.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України Шевченківським районним судом м. Полтави, що також підвищує ризики можливого переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду. Наявність двох кримінальних проваджень щодо однієї особи може потенційно збільшити мотив особи для переховування з метою уникнення покарання.

Тому пояснення обвинуваченого щодо того, що він не збирається переховуватись суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що усвідомлення обставина очікування можливого покарання потенційно може спровокувати таку підставу, як можливе переховування від суду. А тому відповідні доводи захисника і обвинуваченого суд відхиляє.

Також суд виходить з того, що ОСОБА_5 не надав доказів працевлаштування, офіційного чи неофіційного, офіційного джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому посилання особи щодо наявності стабільної роботи та, відповідно, заробітку визнаються безпідставними, оскільки не підтверджено жодним доказом.

Суд також вважає безпідставним клопотання про зменшення розміру застави з таких підстав.

Так, обвинувачений зазначає, що визначена сума застави є непомірною для нього та його родини, посилаючись на те, що його матір та сестри перебувають за кордоном і матір недостатньо заробляє.

Суд ухвалою від 25.04.2025 задовольнив клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави і зменшив розмір застави до 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960 гривень. Тобто суд вже задовольняв клопотання обвинуваченого щодо зменшення розміру застави, однак жодних дій щодо її реалізації особа, його рідні чи близькі не вчиняли (внесення застави).

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас обвинувачений не надає жодного доказу на підтвердження обставин щодо непомірності суми застави, наміру матері внести таку заставу, розмір заробітку матері і взагалі не визначає суму, яка є припустимою для можливості внесення застави. А тому наведені у клопотанні доводи, без надання доказів на їх підтвердження, визнаються необґрунтованими, відповідно, відхиляються судом.

При цьому тримання під вартою застосовано з альтернативною внесення застави, розмір якої за клопотанням обвинуваченого вже зменшувався, що також дає право обвинуваченому скористатись відповідною можливістю, що забезпечить баланс приватного і публічного інтересу.

Під час оцінки можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу або зменшення розміру застави з метою запобігання наявним ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілий і два свідки допитані, один із свідків, який не допитаний зник безвісти не спростовує наведених вище ризиків і не можуть бути самостійною підставою для зміни продовженого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, наявність ризиків, встановлених в ухвалі, якою продовжено запобіжний захід, відсутність будь-яких доказів на підтвердження обставин наведених в клопотаннях, суд вважає, що заявлені обвинуваченим клопотання не підлягають задоволенню.

Крім того, даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

Керуючись ст. 7, 177, 178, 194, 369 372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, яке буде прийнято за наслідком розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали складено 27.05.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_7