КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4009/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року.

Накладено арешт із забороною відчуження та користування на майно, яке було вилучено 02.04.2025 року в ході проведення обшуку автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001223 від 05.07.2023 року, а саме:

- автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_3 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить на праві власності ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та безпідставною, оскільки слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна та постановлення ухвали було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також мала місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчим суддею не було з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про арешт майна.

Скаржник зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі №757/11354/25-к не було надано дозвіл на вилучення автомобіля марки Infiniti QX70, номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , а тому його тимчасове вилучення є незаконним, а неповернення законному власникові понад строки, встановлені кримінальним процесуальним законом, є грубим порушенням прав власника майна та вказує на непропорційне втрачання у таке право.

Вказує, що тимчасово вилучений під час обшуку автомобіль марки Infiniti QX70, номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , не містить та не може містити жодної ознаки, наведеної у статті 98 КПК України речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки придбаний його власницею, яка не має жодного відношення та статусу у кримінальному провадженні, після подій та обставин, які можуть містити ознаки кримінального правопорушення. Про відсутність ознак на автомобілі речового доказу також вказує і той факт, що під час його обшуку не було знайдено жодного із речей, предметів, документів, речовин, які можуть мати відношення до кримінального провадження та дозвіл на відшукання та вилучення яких було надано ухвалою слідчого судді про проведення обшуку автомобіля.

Апелянт стверджує, що тимчасово вилученим під час обшуку автомобілем марки Infiniti QX70, не користувався та не міг користуватися колишній чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , оскільки інкриміновані останньому події мали місце до придбання ОСОБА_6 автомобіля. Про неможливість користування автомобілем ОСОБА_9 також свідчить той факт, що останній не перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , разом не проживає та не використовує спільного майна.

Звертає увагу на те, що колишньому чоловікові ОСОБА_6 - ОСОБА_9 не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, апелянт посилається на відсутність обґрунтованих та підтверджених доказами ризиків, які вказують на можливість та умисел приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого автомобіля.

Також зазначає, що безпідставне накладення арешту із забороною користування, без наведення хоч одного з ризиків позбавляє його власницю, зокрема, права продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, що призвело до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності.

В апеляційній скарзі адвокат також посилається на порушення прокурором строку (понад 10 днів) звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно, так як автомобіль тимчасово вилучено під час обшуку 02.04.2025 року, а клопотання подане прокурором до суду з порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України лише 14.04.2025 року.

Представник вказує, що власника майна та її представника не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майна, чим порушено права останньої на участь у судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт належного їй майна, а також порушено право на подання усних та письмових пояснень чи заперечень.

Апелянт також звертає увагу на порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки клопотання про арешт майна подане 14.04.2025 року, а ухвала про арешт майна постановлена лише 30.04.2025 року, тобто з порушенням визначеного ч. 1 ст. 172 та ч. 6 ст. 173 КПК України строку розгляду такого клопотання.

Представник вважає, що вказане у сукупності свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.04.2025 року та наявність підстав для її скасування судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи власника майна ОСОБА_6 та її представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без виклику та за відсутності представника власника майна.

При цьому, відповідно до змісту апеляційної скарги копію оскаржуваної ухвали представником отримано 09.05.2025 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника власника майна про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Згідно даних, зазначених у клопотанні, до Головного слідчого управління Національної поліції України з Департаменту боротьби з наркозлочинністю НП України надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення. Відповідно до надісланих матеріалів встановлено, що на території України, громадянин України - ОСОБА_12 , організував злочинну організацію з міжнародними зв`язками, до складу якої в різний період часу залучено близько двадцяти осіб. Зазначена організація, має розгалужену, ієрархічну системно-структурну побудову, включає в себе наявність керівництва (лідерів), чітко визначену підпорядкованість рядових членів об`єднання його керівникам, загально визначені правила поведінки і конспірації, направлені на досягнення єдиного злочинного задуму одержання неправомірної вигоди від незаконного контрабандного пересилання (постачання) та збуту особливо-небезпечного наркотичного засобу «кокаїн» на території України у великих та особливо великих розмірах.

Крім того, у ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року встановлено, що члени злочинної організації займаються незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту наркотичних засобів, а також незаконним їх збутом на території України.

У ході досудового розслідування згідно рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України ОСОБА_13 від 04.12.2024 року встановлено, що до вчинення вказаних правопорушень (злочинів) причетні наступні особи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

В подальшому, 02.04.2025 року у період з 09 год. 25 хв. по 12 год. 04 хв., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі № 757/11354/25-к, пр. 1-кс-11852/25 у м. Києві проведено обшук автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, отриманої з інформаційної комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатами вказаного обшуку вилучено зазначений транспортний засіб.

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_29 від 02.04.2025 року вилучений автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року.

14.04.2025 року (клопотання датоване 02.04.2025 року) прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року.

Вказане клопотання було обґрунтоване тим, що арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів, а також запобігання його приховуванню, знищенню або відчуженню.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року.

Накладено арешт із забороною відчуження та користування на майно, яке було вилучено 02.04.2025 року в ході проведення обшуку автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001223 від 05.07.2023 року, а саме:

- автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що у відповідності ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучене майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя зазначив, що враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт належного ОСОБА_6 автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), належним чином не перевірив та не обґрунтував в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

При цьому, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом належний ОСОБА_6 автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), в ухвалі слідчого судді належним чином не обґрунтовано підстави та мету арешту цього майна.

Ухвала слідчого судді містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без наведення обґрунтувань, які б давали розумні підстави вважати, що належне ОСОБА_6 майно, а саме - автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001223 від 05.07.2023 року, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або є предметом чи знаряддям кримінального правопорушення.

В порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна.

З огляду на наведене, надаючи оцінку наданим прокурором матеріалам судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що накладення арешту на автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), власником якого відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, отриманої з інформаційної комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», є ОСОБА_6 , за викладених в ухвалі слідчого судді обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), власником якого відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, отриманої з інформаційної комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», є ОСОБА_6 , здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт із з забороною відчуження та користування на майно, яке було вилучено 02.04.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження №0001223 від 05.07.2023, а саме:

автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту із з забороною відчуження та користування на майно, яке було вилучено 02.04.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001223 від 05.07.2023, а саме:

автомобіль марки Infiniti QX70, з реєстраційним номером НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4