печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, захисника - адвоката: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: не з`явився,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, в межах кримінального провадження № 0001999 від 19.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 ), який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, в межах кримінального провадження № 0001999 від 19.12.2023 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Державним бюро розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023 року .

13.07.2023 року в рамках даного кримінального провадження слідчими Державного бюро розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

12.07.2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку п. п. 1, 2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Разом з тим, сторона захисту вважає, що органом досудового розслідування відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, не були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до ст. 214 КПК України та докази зібрані у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 є недопустимими, а повідомлення про підозру останньому є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

29.04.2025 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від прокурора ОСОБА_4 надійшли заперечення на скаргу на повідомлення про підозру, просив відмовити у задоволенні скарги.

29.04.2025 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення документів на підтвердження доводів викладених у скарзі.

07.05.2025 року на адресу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від адвоката ОСОБА_3 , надійшло клопотання про участь підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку передано слідчому судді 12.05.2025 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2025 року відмовлено у задоволені клопотання про участь підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки доказів на підтвердження неможливості прибуття у судове засідання суду не надано.

13.05.2025 року у судове засідання з`явились адвокат ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 .

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 , надав пояснення, скаргу підтримав просив суд задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, просив суд відмовити в задовленні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заперечення на скаргу та документи, подані на підтвердження доводів викладених у скарзі, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, Державним бюро розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023 року .

13.07.2023 року в рамках даного кримінального провадження слідчими Державного бюро розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

12.07.2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку п. п. 1, 2 ч.1 ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2024 року продовжено строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001999 від 19.12.2023 року до 9 місяців.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Так, на підставу для скасування підозри адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що повідомлення про підозру вручене ОСОБА_5 здійснено неправомірно та не відповідає ст. 214 КПК України, зібрані докази органом досудового розслідування є недопустимими, які спростовуються наданими доводами сторони захисту, факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не підтверджується жодними наявними доказами, а відтак відсутні ознаки кримінального правопорушення інкриміновані ОСОБА_5 , тому підозра є необґрунтованою та підлягає скасуванню

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, згідно положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Разом з тим, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, та може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Як визначено у ч. ч. 1,2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру підозрюваний вважає те, що підозра є необґрунтованою, оскільки формулювання повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованих кримінальних правопорушень, у провадженні взагалі не існує доказів, які б підтверджували твердження повідомлення про підозру, а наявні у провадженні докази прямо спростовують твердження повідомлення про підозру.

За своїм змістом повідомлена 13.07.2023 року ОСОБА_5 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Наведені захисником відомості, як у скарзі, так і в судовому засіданні, не спростовують даних, що ОСОБА_5 не причетний до інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. При цьому у кримінальному провадженні продовжується досудове розслідування, проводяться необхідні слідчі дії, які необхідно вчинити слідчому для встановлення обставин кримінального правопорушення, направлені на забезпечення швидкого, повного та не упередженого розслідування та на підтвердження або спростування причетності ОСОБА_5 до злочину, у якому йому повідомлено про підозру.

Стороною обвинувачення надано слідчому судді докази причетності підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказані відомості у своїй сукупності вказують, що повідомлення про підозру є обґрунтованим.

За таких обставин, скарга захисника - ОСОБА_3 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України в межах кримінального провадження № 0001999 від 19.12.2023 року, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 7, 9, 17, 22, 89, 276-278, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, в межах кримінального провадження № 0001999 від 19.12.2023 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1