Справа № 645/5732/25
Провадження № 1-кс/645/1164/25
У Х В А Л А

іменем України

27 серпня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001040 від 19.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на: мобільний телефон марки Nokia IMEI НОМЕР_1 , який упакований в сейф пакет WAR1037006.Після проведення всіх необхідних експертиз мобільний телефон передати потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 18.07.2025 року невстановлена особа за адресою АДРЕСА_1 здійснила крадіжку барсетки, в якій було 3 мобільних телефона,паспорт, банківська карта що належить гр. ОСОБА_4 , чим спричинили матеріальну шкоду. (ІТС ІПНП 14748 від 19.07.2025). За даним фактом слідчим відділом ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області 19.07.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану. Під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 18.07.2025 близько 17:00 останній перебував на роботі, де після закінчення робочого дня останній випивав спирті напої, після чого направився до дому. Так, того ж вечора, потерпілий, перебуваючи у нетверезому стані, по дорозі додому, останній заснув на лавочці, за адресою: м. Харків, вул. Амосова 36. Прокинувшись, близько 03:00, потерпілий виявив крадіжку особистих речей, які мав при собі, а саме: сумку, чорного кольору, в середині якої знаходились паспорт громадянина України, технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , 2 карточки АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», мобільні телефони Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010, мобільний телефон Nokia 6300, мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_4 , та грошові кошти. Під час досудового розслідування у якості свідка допитано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що його мама ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 взяла мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model НОМЕР_5 у користування у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В своя чергу, ОСОБА_7 взяв телефон у користування у ОСОБА_8 13.03.2001, який знайшов вищевказаний мобільний телефон, за адресою: АДРЕСА_1 . Так, в ході досудового розслідування 25.08.2025 ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010. Мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010 був оглянутий, після чого упакований в сейф пакет WAR 1037006 та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання клопотання, з проханням розглянути його у його відсутність.

Відповідно до ст. 172 КПК України, неприбуття в судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, вважає необхідним зазначити наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що 18.07.2025 року невстановлена особа за адресою АДРЕСА_1 здійснила крадіжку барсетки, в якій було 3 мобільних телефона,паспорт, банківська карта що належить гр. ОСОБА_4 , чим спричинили матеріальну шкоду. (ІТС ІПНП 14748 від 19.07.2025)

За даним фактом слідчим відділом ВП №2 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області 19.07.2025 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що 18.07.2025 близько 17:00 останній перебував на роботі, де після закінчення робочого дня останній випивав спирті напої, після чого направився до дому.

Так, того ж вечора, потерпілий, перебуваючи у нетверезому стані, по дорозі додому, останній заснув на лавочці, за адресою: м. Харків, вул. Амосова 36. Прокинувшись, близько 03:00, потерпілий виявив крадіжку особистих речей, які мав при собі, а саме: сумку, чорного кольору, в середині якої знаходились паспорт громадянина України, технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_2 , 2 карточки АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк», мобільні телефони Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010, мобільний телефон Nokia 6300, мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_4 , та грошові кошти.

Під час досудового розслідування у якості свідка допитано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що його мама ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 взяла мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model НОМЕР_5 у користування у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В своя чергу, ОСОБА_7 взяв телефон у користування у ОСОБА_8 13.03.2001, який знайшов вищевказаний мобільний телефон, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в ході досудового розслідування 25.08.2025 ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010.

Мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_3 model TA-1010 був оглянутий, після чого упакований в сейф пакет WAR 1037006 та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На теперішній час вищезазначене майно, яке визнане речовими доказами вказаною постановою слідчого, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт.

Згідно зі ст 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду (ст. 168 КПК України).

У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ході подальшого досудового розслідування, проаналізувавши зібрані матеріали по вищевказаному кримінальному проступку, сектором дізнання була винесена постанова про визнання речовим доказом вилученого в ході огляду місця події: полімерну колбу з двома пігулками білого кольору.

Необхідність накладення арешту на виявлені та вилучені в ході огляду місця події речі обумовлена подальшим призначенням відповідної судової експертизи по виявленим та вилученим речам, з метою встановлення особи, яка може бути причетна або вчинила вказане кримінальне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки на виконання вимог ст. 172 КПК України прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має значення для досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001040 від 19.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки Nokia IMEI НОМЕР_1 , який упакований в сейф пакет WAR1037006.

Після проведення всіх необхідних експертиз мобільний телефон марки Nokia IMEI НОМЕР_1 передати потерпілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1