Справа № 646/1403/20
Провадження № 1-в/646/16/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання : ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши подання начальника Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області, громадянина України, військовослужбовця, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого : 02.02.2022 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.125 КК України, до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло вищевказане подання, яке обґрунтовано тим, що 03.04.2023 року до Харківського районного відділу № 3 філії Держаної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_5 для виконання надійшов вирок Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.02.2022 року. Під час виконання вироку суду, згідно довідок № 490/05 від 15.05.2023 року, № 494/09 від 09.09.2023 року, № 204/02 від 22.02.2024 року та повідомлення військової частини НОМЕР_1 № 786/06 від 22.06.2024 року, було встановлено, що ОСОБА_5 з 17.05.2022 року перебуває на військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка-лінійного наглядача відділення телекомунікаційного зв?язку взводу зв?язку військової частини НОМЕР_1 по теперішній час. За період перебування на обліку засуджений ОСОБА_5 не вчинив нового правопорушення, що підтверджується вимогою УІАП ГУ НП в Харківській області від 10.09.2024 року, тому на підставі ч.1 ст.80 КК України просили звільнити від відбування покарання.

Представник Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що представником пробації недостатньо обґрунтувано подання, та не додано актуальних вимог щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності.

Засуджений у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

За положеннями частини 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

З`ясувавши думку прокурора, інших учасників справи, дослідивши матеріали подання та Особову справу засудженого, судом встановлено наступне.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.02.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, стягнено моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., та судові витрати у розмірі 5 000,00 грн.

Вказаний вирок суду вступив у законну силу 07.03.2022 р.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Норми ч. 4 ст. 80 КК України вказують, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.

Главою 8 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді громадських робіт.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Частиною 1 ст. 13 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень забезпечує, серед іншого, здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей до трьох років.

Відповідно до вимог розділу ІX п. 3 пп. 4-6 Наказу «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» від 29.01.2019 № 272/5 до суду разом з клопотанням надсилаються особова справа, до якої долучаються матеріали, що свідчать про невиконання звільненим з випробуванням покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою.

З наданих матеріалів особової справи на засудженого, не вбачається, що ОСОБА_6 був обізнаний щодо його перебування на обліку в ДУ «Центр пробації», із засудженим не була проведена бесіда, в ході якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання, обов`язки, покладені на нього згідно чинного законодавства, порядок притягнення до відповідальності за порушення громадського порядку, за скоєння нового кримінального правопорушення, а також про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт та зміст ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до відповіді №204/02 ОСОБА_5 перебуває на військовій службі по мобілізції з 17.05.2022 у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

На запит суду надійшла відповідь від військової частини НОМЕР_2 з якої вбачається, що ОСОБА_5 вважаться таким, що самовільно покинув військову частину.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Суд також звертає увагу, що органом пробації вирок відносно ОСОБА_5 був прийнятий до виконання тільки 13.04.2023 року, тобто більше ніж через рік після набрання вироком законної сили. До клопотання не додано вимоги УІАП ГУНП в Харіквській області саме з моменту набрання законної сили вироком, тобто з 07.03.2022 року про притягнення ОСОБА_6 до адмінстративної чи кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що матеріали подання не відповідають вимогам чинного законодавства, що позбавляє суд можливості, дотримуючись загальних засад кримінального провадження, об`єктивно з`ясувати обставини справи і постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення по суті клопотання.

Вирішуючи питання щодо процесуального рішення, яке має бути ухвалено за таких обставин, суд керується таким.

Положеннями Розділу VIIIКПК не передбачено наслідки подання, клопотання (подання), яке оформлене з порушенням вимог чинного законодавства України.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена ч.6 ст.9КПК України, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені ч.1 ст.7 КПК України загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно п.3 ч.3 ст.314КПК України, суд повертає обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Суд констатує, що зміст подання має відповідати загальним засадам оформлення звернення до суду, що передбачає наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду подання.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах подання не наведено достатньої інформації для прийняття обґрунтованого та законного рішення, суд приходить до висновку, що подання підлягає поверненню для доопрацювання.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню з поданням до суду.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути.

Роз`яснити начальнику Харківського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню з поданням до суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення 7-денного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1