Справа215/6838/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

Учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000854 від 23.10.2023 за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рога, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не маючого, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.09.2014 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ст. 76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік. Вирок набрав законної сили 16.10.2014;

- 28.02.2018 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік. Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2019 скасовано звільнення з іспитовим терміном та направлено до місця позбавлення волі строком на 2 роки згідно вироку від 28.02.2018. Вирок набрав законної сили 31.03.2018;

- 02.02.2021 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 05.03.2021. Звільнився 02.06.2021 з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання.

за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в період дії воєнного стану, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" після повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-IX та продовжено строк дії воєнного стану в Україні Законом «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, повторно, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, повторно, 22.10.2023, у невстановлений час, але не пізніше 08:47 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у гаражному кооперативі «Північ-3», розташованому неподалік вул. Ухтомського у Тернівському районі м. Кривого Рогу, а сааме біля гаража № 28, на підлозі побачив шкіряну жіночу сумку, чорного кольору, яку напередодні ввечері 21.10.2023, потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишила у вказаному місці без нагляду. В цей час та на місці, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в період дії воєнного стану, а саме майна, яке належало потерпілій ОСОБА_4 .

Перебуваючи у вказаний час та місці, реалізуючи свій зазначений вище прямий умисел з метою таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю свідків події та безпосередньо потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 взяв до рук вище вказану шкіряну жіночу сумку та почав оглядати її зміст з метою відшукання об`єктів свого злочинного посягання.

В ході огляду вказаної сумки, ОСОБА_5 , в одному окремому відділенні сумки, виявив наявність банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , зареєстрованої на ім`я потерпілої ОСОБА_4 на якій знаходились грошові кошти загальною сумою 18 200 гривень, готівки у невизначеній сумі, аркушу паперу з зазначеним на ньому потерпілою пін-кодом від банківської картки, ключів від будинку та роботи потерпілої, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, а також водійського посвідчення на ім`я потерпілої, які визначив для себе як об`єкти свого злочинного посягання.

Взявши до рук перелічені вище речі, ОСОБА_5 залишив раніше виявлену ним сумку потерпілої за місцем її знаходження, після чого не використавши будь-яким чином водійське посвідчення на ім`я потерпілої та ключі від будинку та роботи, викинув їх у смітник неподалік від місцезнаходження сумки.

Далі, ОСОБА_5 , утримуючи при собі готівку у невизначеній сумі та вказану вище банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ім`я потерпілої ОСОБА_4 , 22.10.2023 о 08:47:43 годині, зайшов до приміщення супермаркету ТОВ «Омега» «Варус», розташований по вул. Героїв Маріуполя, 44А та направився до термінала самообслуговування, де за допомогою банківської картки потерпілої, знаючи пін-код від неї у зв`язку з виявленням ним аркушу паперу з зазначеним на ньому пін-коду, не маючи будь-яких законних підстав на вчинення будь-яких грошових операцій по банківській картці, за допомогою 4 (чотирьох) транзакцій, перевів у готівку кошти з банківської картки на загальну суму 18 200 гривень (1 (перша) транзакція на суму 10 000 гривень, 2 (друга) транзакція на суму 4 000 гривень, 3 (третя) транзакція на суму 4 000 гривень, 4 (четверта) транзакція на суму 200 гривень), після чого утримуючи грошові кошти та вказану банківську картку при собі, покинув приміщення вказаного супермаркету та у подальшому зазначену банківську картку викинув біля КНП «Криворізька міська лікарня № 7», а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми злочинними діями, спричинив потерпілій ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 18 200,00 гривень (вісімнадцять тисяч двісті гривень).

Ці дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 22.10.2023, у невстановлений час, але не пізніше 08:47 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у гаражному кооперативі «Північ-3», розташованому неподалік вул. Ухтомського у Тернівському районі м. Кривого Рогу, а саме біля гаража № 28, на підлозі побачив шкіряну жіночу сумку, чорного кольору без бренду, яку напередодні ввечері 21.10.2023, потерпіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишила у вказаному місці без нагляду (вказана сумка матеріальної цінності для потерпілої не становить). В цей час та на місці, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в період воєнного стану, а саме майна, яке належало потерпілій ОСОБА_4 .

Перебуваючи у вказаний час та місці, реалізуючи свій зазначений вище прямий умисел з метою таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю свідків події та безпосередньо потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 взяв до рук вище вказану шкіряну жіночу сумку та почав оглядати її зміст з метою відшукання об`єктів свого злочинного посягання.

В ході огляду вказаної сумки, ОСОБА_5 , в одному окремому відділенні сумки, виявив наявність майна належного потерпілій, серед якого знаходилась банківської картка АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , зареєстрована на ім`я потерпілої ОСОБА_4 на якій знаходились грошові кошти загальною сумою 18 200 гривень та аркуш паперу з зазначеним на ньому потерпілою пін-кодом від банківської картки, у зв`язку з чим у ОСОБА_5 виник раптовий прямий умисел спрямований на викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів, а саме вказаної банківської картки на балансі якої були грошові кошти належні потерпілій особі, та доступ до балансу яких було обмежено, які визначив для себе як об`єкти свого злочинного посягання.

В подальшому, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що вказана банківська платіжна картка та наявні на них грошові кошти є чужою власністю, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, таємно викрав вищевказану карту, яка, відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність", примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_4 можливості використовувати зазначеною карткою за призначенням, тобто умисно викравши вказаний офіційний документ.

Крім того, ОСОБА_5 , умисно викравши належну ОСОБА_4 банківську картку за вищеописаних обставин, продовжуючи реалізацію свого прямого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, о 08:47:43 годині, зайшов до приміщення супермаркету ТОВ «Омега» «Варус», розташований по вул. Героїв Маріуполя, 44А та шляхом 4 (чотирьох) транзакцій, перевів за допомогою банківського терміналу самообслуговування у готівку кошти з банківської картки на загальну суму 18 200 гривень (1 (перша) транзакція на суму 10 000 гривень, 2 (друга) транзакція на суму 4 000 гривень, 3 (третя) транзакція на суму 4 000 гривень, 4 (четверта) транзакція на суму 200 гривень), після чого утримуючи грошові кошти та вказану банківську картку при собі, покинув приміщення вказаного супермаркету та у подальшому зазначену банківську картку викинув біля КНП «Криворізька міська лікарня № 7»

Внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_5 позбавив можливості потерпілу ОСОБА_4 використовувати свої офіційні документи за призначенням, а саме платіжні банківські картки.

Ці дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав, пояснивши, що точної дати не пам`ятає, восени, ближче до обіднього часу недалеко від магазину «Варус», розташованого у ж/м «Даманск», до нього звернулася незнайома жінка, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та попрохала його зняти з її банківської картки кошти, запропонувавши йому винагороди у розмірі 500 гривень, пояснивши, що сама цього зробити не може за наявності конфлікту зі своїм чоловіком. Коли він погодився допомогти, вона передала йому банківську картку та повідомила її пін код. Після чого він в банкоматі, розташованого в магазині «Варус», зняв готівкові кошти в розмірі 21 000 гривень та разом з банківською карткою передав їй, відмовившись від винагороди. Отримавши від нього кошти та картку, жінка сіла в таксі, яке її очікувало, та поїхала в невідомому напрямку.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується сукупністю досліджених доказів, та за ч. 1 ст. 357 КК України, - викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, за якими, точної дати не пам`ятає, увечері зі своїми знайомими чоловіками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сестрою ОСОБА_9 перебували в гаражі до комендантської години. Після чого всі разом приїхали до неї додому та лягли спати. На наступний день, вранці, коли почала збиратися на роботу, виявила відсутність її сумки, в котрій були ключі від роботи, банківська картка, грошові кошти, водійське посвідчення, та на папірцю був записаний пароль. Одразу вона з друзями поїхали до гаражу, але сумки не знайшли. Вже перебуваючи на робочому місті, на її телефон надійшло чотири повідомлення про зняття грошових коштів з її банківської картки у сумі 18000гривень, з банкомату, розташованого у магазині «Варус» по вул.А.Головка, про що вона повідомила своїх друзів. Після чого, останні прибули в магазин «Варус», в якому її сестра ОСОБА_9 умовила охоронця показати відео з камер спостереження у період, коли відбулося зняття коштів через банкомат. Охоронець погодився та після демонстрації відео на мобільний телефон ОСОБА_9 переслав фотографію чоловіка, яку ОСОБА_9 переслала на її мобільних телефон. Після чого вона звернулася до поліції. Коли поверталася зі своїми друзями після допиту в поліції, помітили чоловіка, який був схожий з чоловіком, який був відображений на фотографії. Коли його зупинили, останній зізнався та показав на місці де він залишив сумку та куди викинув ключі і водійське посвідчення.

Поясненнями свідка ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні, за якими, 21.10.2023 приблизно о 22:00 годині вона разом з сестрою ОСОБА_11 , та знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повернулися з гаражу, де вони до цього спільно проводили час, додому. На наступний день, вранці, ОСОБА_11 виявила відсутність її сумки. Впевнившись про відсутність сумки в будинку, всі разом поїхали до гаражу, але і там сумки не виявили. Таміла, перебуваючи на робочому місці, повідомила про зняття з її банківської картки грошових коштів у банкоматі, розташованому в магазині «Варус». Вона з друзями приїхали до вказаного магазину та після перемовин з охоронцем, останній надав фотознімок, на якому було видно більшу частину обличчя обвинуваченого, яки в цей час що відповідає часу зняття грошових коштів з банківського рахунку належному ОСОБА_11 , перебував біля банкомату. Про це вона повідомила ОСОБА_11 , яка одразу звернулася до поліції. Після допиту ОСОБА_11 в поліції, вони всі разом повернулися додому, але через деякий час, до обіду знову на автомобілі вирушили у справах, та одразу побачили обвинуваченого. Зупинивши останнього, одразу викликали поліцію по номеру телефону відомому ОСОБА_11 . Коли прибула поліція, обвинувачений вказав місце, де він залишив сумку, яку було виявлено та вилучено працівниками поліції, та місце куди викинув ключі і водійське посвідчення, які вони не знайшли.

Протоколом огляду місця події від 22.10.2023 та фототаблицею до нього (т.2 а.с.6-9) встановлено місце злочину, ділянка місцевості біля гаражу №28 ГК «Север 3» по вул.Ухтомського міста Кривого Рогу.

Довідкою щодо руху коштів на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_4 , відповідно до якої чотирма транзакціями була знята готівка у банкоматі ТК «Варус» у м.Кривий Ріг вул.Адмірала Головка, буд. 44А, на загальну суму 18 200 гривень (1 (перша) транзакція на суму 10 000 гривень, 2 (друга) транзакція на суму 4 000 гривень, 3 (третя) транзакція на суму 4 000 гривень, 4 (четверта) транзакція на суму 200 гривень) (т.2 а.с.16).

Протоколом огляду оптичного диску від 30.10.2023, дослідженого в судовому засіданні, за яким 10.22.2023 о 08:47:36 годині до магазину зайшов чоловік, який швидко заходить до приміщення супермаркету та проходить до торгівельної зали, після чого відразу повертає наліво та зникає з поля зору камери. Чоловік одягнутий у кросівки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, куртку чорного кольору у нижній її частині та синього кольору у верхній частині з капюшоном на голові та сумкою, одягнутої через плече. Вказаний чоловік заходить до приміщення супермаркету обличчям до камери відеоспостереження, худорлявої статури, з худим обличчям, світлим кольором шкіри, виразними скулами, широким по відношенню до інших рис обличчя носом та пухкими губами. 0 08:47:48 вказаний чоловік підходить до банкомату та вставляє банківську картку. О 08:51:57 вказаний чоловік відходить від банкомату та йде у напрямку виходу з супермаркету (т. а.с.20-20,24).

Постановою слідчого оптичний диск DVD R, з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні ТОВ «Омега» «Варус» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка, 44А, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, визнано речовим доказом (т.2 а.с.23).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2023, за яким потерпіла ОСОБА_4 впізнає обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу яка знімала грошові кошти з її банківської картки (а.с.36-38 т.2).

Протоколом огляду 04.11.2023 жіночої сумки чорного кольору, належну потерпілій ОСОБА_4 , яку в подальшому було вилучено (т.2 а.с.40-49).

Постановою слідчого від 04.11.2023 жіночу сумку чорного кольору, належну потерпілій ОСОБА_4 , визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій (т.2 а.с.50).

Сторона захисту просить виправдати ОСОБА_5 , оскільки його винуватість не підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення, дослідженими в судовому засіданні, а саме з дослідженого судом відеозапису камер спостереження супермаркету не можна ідентифікувати підзахисного, як особу, яка у зазначений проміжок часу здійснювала зняття грошових коштів через банкомат у приміщенні супермаркету, тому як не було чітко видно обличчя вказаної особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом… а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч.1 п.3, ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що…в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Незважаючи не невизнання своєї вини ОСОБА_5 , суд вважає винуватість обвинуваченого за ст.185 ч.4, ст.357ч.1 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Винуватість ОСОБА_5 підтверджується частковими поясненнями щодо зняття ним особисто готівкових коштів через банкомат розташованого в супермаркеті за допомогою банківської картки належної потерпілій, та який під час допиту потерпілої наполягав, що остання прибула до супермаркету на таксі, не спростовуючи факт зняття ним готівкових коштів та підтверджуючи факт зупинення його після крадіжки потерпілою та свідком, як особу яку вони впізнали за фотознімком наданим охоронцем.

Крім цього твердження сторони захисту спростовується дослідженим протоколом огляду диска та відеозапису, з яких вбачається, що зняття грошових коштів через банкомат, не дивлячись на намагання особи приховати обличчя, та її швидкість руху, але разом з тим можливо встановити ідентифікувати обвинуваченого за характерними рисами обличчя, світлим кольором шкіри, виразними скулами, широким по відношенню до інших рис обличчя носом та пухкими губами та худорлявої статури, тому суд вважає, що саме ОСОБА_5 здійснював зняття готівкових коштів через банкомат. Крім того одяг, в який був одягнутий ОСОБА_5 співпадає з одягом в якому він був одягнутим біля банкомату відповідно до проколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а саме, куртці синього кольору у верхній частині з капюшоном.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що частковими пояснення обвинуваченного ОСОБА_5 поясненнями потерпілої і свідка, допитаних судом, протоколами слідчих дій, судом встановлено, що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою поза межами розумного сумніву підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальних правопорушеннях за ст.185 ч.4 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та ст.357 ч.1 КК України, викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не одноразово судимий за корисливі злочини, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, утриманців не має, разом з тим обставини вчинення злочину обвинуваченим, а також тяжкість наслідків, що настали, матеріали провадження та покази обвинуваченого у суді свідчать, що його дії не були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки своєї протиправної поведінки.

В судовому засіданні обвинувачений змінював показання з метою уникнення кримінальної відповідальності, і в стадії судових дебатів, стверджуючи про відсутність доказів на підтвердження його винуватості, просив строго не карати, тому судом не встановлено обставин щирого каяття, оскільки щирим каяттям у вчиненому вважається, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї винуватості, проявом співчуття з приводу скоєного та реальним бажанням виправити ситуацію, що склалася, обвинувачений не проявив усвідомлення неправомірності своїх діянь, будь-яких дій протягом всього судового розгляду націлених на відшкодування шкоди потерпілій не вчиняв.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив, що «… Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При застосуванні обвинуваченому кримінального покарання, суд додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Приймаючи до уваги обставини справи, даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст.185 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів проти власності.

Підстав для застосування ст. 75 КК України для призначення покарання обвинуваченому з випробувальним терміном та призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України, судом не встановлено.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному проваджені у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 був обраний 26.01.2024 строком на 60 діб, в подальшому був продовженим та 12.07.2024 був звільнений під заставу в розмірі 60 500грн. (т.3, а.с.109-114, 217).

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.4 КК України та призначити покарання:

- за ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років;

- за ст.357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_5 покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання та приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 його перебування під арештом з дня затримання 26.01.2024 по 12.07.2024 включно з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- 1 (один) оптичний «DVD-R» диск, білого кольору вмістом якого є 5 (п`ять) відео файлів з відеозаписом з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні супермаркету ТОВ «Омега» «Варус» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв Маріуполя (раніше Адмірала Головко), 44А -зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- шкіряна, жіноча сумка, чорного кольору, яка передана під відповідальну розписку потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній.

Процесуальні витрати, відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: