Справа № 331/3727/25
Провадження № 1-кп/331/633/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000580, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2025,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31.08.2012 Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 21.05.2013 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 71, ст. 72 КК України приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України від 31.08.2012 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

- 12.03.2018 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, звільнився з місць позбавлення волі 23.02.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.06.2025 приблизно о 09 год. 14 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в загальнодоступному приміщенні загального коридору майстерні з надання послуг з нарізки скла, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (згідно із Законом України від 03.03.2022, який набув чинності 07.03.2022, «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав компресор «Вільнюський» ПО СОМ СО 7-Б в корпусі темного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1587 від 26.06.2025 становить 9192 грн. 50 коп., що належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 9192 грн. 50 коп.

Прокурор у судовому засіданні обвинувачення підтримала у повному обсязі, просила суд визнати пом`якшуючою покарання обставиною визнання обвинуваченим своєї вини, а обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочину. При цьому, на переконання прокурора, обвинувачений не продемонстрував під час розгляду справи щирого каяття. Також вона просила призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Окрім того, вона просила вирішити питання про речові докази.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілої та пояснив суду, що дійсно 22.06.2025 приблизно о 09:00 год. ранку він прийшов до майстерні з нарізки скла за адресою: АДРЕСА_2 , у якій працює та до якої має вільний доступ. Там він взяв компресор, який фактично належав його матері і який він вважав непрацюючим, викотив його із приміщення і потім здав у пункт прийому металобрухту, а отримані гроші у сумі 700,00 грн. витратив на власні потреби. Мати йому дозволу розпоряджатися компресором не надавала. Наразі компресор його матері повернуто, а кошти, отримані на пункті прийому металобрухту, він поступово відшкодовує. Також він зазначив, що усвідомив протиправність своїх дій, і запевнив, що такого більше не повториться.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 22.06.2025 зранку їй зателефонував стророж майстерні з нарізки скла за адресою: АДРЕСА_2 , і повідомив, що приходив її син і взяв компресор, щоб почистити його. Сторож на деякий час відлучився, щоб погодувати собак, а коли повернувся, то не виявив ні її сина, ні компресора. Коли вона приїхала на місце події, то також не виявила компресора. Після цього вона звернулася до поліції. Дозволу розпоряджатися компресором вона сину не давала. Коли син ввечері того ж дня прийшов додому, вона запитала його про компресор, на що він відповів, що здав його на металобрухт і попросив у неї вибачення. Оскільки вона сина пробачила, тому просила суд не позбавляти його волі і визначити іспитовий строк.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд визнати пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також він просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, і звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими судом доказами показаннями потерпілої та показаннями обвинуваченого, який свою вину визнав повністю і підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування і під час судового провадження. Його дії щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

За згодою учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

При визначенні виду і розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Так, судом враховано, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше судимий, розлучений, офіційно не працює, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, але з 2012 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом і востаннє проходив огляд 23.06.2025.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, вказані вище відомості про його особу, пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставини, а також той факт, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку скоєного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Також суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. При цьому, суд враховує, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку скоєного, щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілої. Крім того, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує відомості про попередню злочинну діяльність обвинуваченого, що, на переконання суду, не дає підстав для визначення обвинуваченому іспитового строку тривалістю 1 рік, як про те просив захисник.

Цивільний позов у справі потерпілою не заявлений.

Матеріальна шкода, завдана даним кримінальним правопорушенням, відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до вимог п. 1 і п. 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ компресор «Вільнюський» ПО СОМ СО 7-Б, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити у її власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_7