Справа № 750/6154/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/498/25
Категорія - ч.2 ст.111 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена:

- за ч.5 ст.111-1 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності на строк 10 (десять) років та з конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності;

- за ч.2 ст.111 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього майна, що належить їй на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності на строк 10 (десять) років та з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку суду, а строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 10 (десять) років - з моменту відбуття нею основного покарання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.04.2024 на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 7952955), 1/2 частки земельної ділянки із кадастровим номером: :16:002:0021, площею 4.0312 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 5), розташована за адресою: Луганська область, Марківський район, Марківська селищна рада, та це майно, яке є власністю ОСОБА_8 , конфісковано в дохід держави.

Вироком місцевого суду встановлено, що в лютому 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04:00 год 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх корисних інтересів, а саме добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто в так званому «отделе экономического развития администрации Марковского района Луганской народной республики» (мовою оригіналу), який створено на початку березня 2022 року (більш точний час встановити не виявилось можливим) на тимчасово окупованій незаконними збройними формуваннями так званої «ЛНР», підконтрольними державі-агресору - російській федерації території селища Марківка Луганської області, у порушення вимог Конституції України та Законів України добровільно погодилася на вказану пропозицію.

На початку березня 2022 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території Марківської селищної територіальної громади Луганської області, зі своїх особистих мотивів та бажання зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави - агресора, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» умисно, добровільно зайняла посаду «начальника відділу економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки», створеному на тимчасово окупованій території, виконуючи накази так званого «главы луганской народной республики» (мовою оригіналу).

Також, в ході розвитку подій, пов`язаних з військовою агресією Російської Федерації та окупацією населених пунктів Луганської області, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, сповідуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації і державності, підтримуючи антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території та населення, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, проте не пізніше лютого 2022 року вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Марківської селищної територіальної громади Луганської області у своїх особистих інтересах, обійнявши посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території - так званому «відділі економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки», чим надає допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Зокрема, ОСОБА_8 , вступивши у злочинну змову з представниками держави-агресора, її збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора щодо співпраці до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території Луганської області та встановлення окупаційних органів влади на цій території, поширення окупаційною владою інформаційної діяльності з цього приводу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, добровільно погодилась на пропозицію таких представників на зайняття посади в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території - «відділі економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки».

В подальшому, реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на надання представникам російської окупаційної адміністрації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_8 , в березні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, за власною ініціативою добровільно зайняла в указаному незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території України посаду «начальника відділу економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки», та продовжила її обіймати в подальшому.

Так, на багатоплатформовому клауд-месенджері «Telegram» у групі «Администрация Марковского района» (мовою оригіналу) розміщено публікацію датовану 14 липня 2022 року із текстом (мовою оригіналу): «14 июля в зале заседаний администрации Марковского района луганской народной республики состоялось учредительное собрание профсоюза администрации марковского района луганской народной республики», у якій встановлено громадянку України ОСОБА_8 , яка обіймаючи посаду «начальника відділу економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки», приймає участь у зазначеному «зібранні».

Також, у мережі Інтернет розміщено публікацію під назвою (мовою оригіналу) «ПЛАН - ГРАФИК ярмарочных мероприятий на III квартал 2022 года на територии Луганской Народной Республики», в розділі №46 якого зазначено, що відповідальна «За организацию ярмарки - начальник отдела экономического развития Администрации Марковского района Луганской Народной Республики - ОСОБА_10 , НОМЕР_1 » (мовою оригіналу).

Отже, громадянка України ОСОБА_8 не лише зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а й почала здійснювати діяльність, обумовлену зайняттям вказаної посади, надаючи тим самим іноземній державі, іноземній організації, її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження відносно її підзахисної, а також розглянути можливість призначення більш м`якого покарання. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, наданим доказам та показанням свідків. Вказує, що показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на які посилається суд першої інстанції як на доказ вини її підзахисної, не підтверджується добровільність обіймання посади ОСОБА_8 , навпаки, зазначені свідками обставини свідчать, що ОСОБА_8 фактично залишилась сама, без заробітної плати у зв`язку із скороченням у 2021 році, відсутністю пенсії та джерел існування; їх показання щодо фактів, які вони сприймали особисто, не стосуються обставин життя та роботи, займаних посад ОСОБА_8 після 24.04.2022. Усі свідки вказали, що дізнались інформацію про те, що ОСОБА_8 працює у незаконних органах влади з каналу Інтернет. Показання свідка ОСОБА_14 у вироку відображені неповно. Також судом не перевірено і не оцінено, чи на обвинувачену ОСОБА_8 тиснули представники країни-агресора, не з`ясовано, чи вчинявся на неї фізичний або психологічний примус. Вказані обставини підтверджують, що у вироку суду відсутні посилання на опис мотивів, з яких суд дійшов висновку про «добровільність» вчинення відповідних діянь, ані посилання на конкретні достатні докази, що у своїй сукупності поза розумним сумнівом спростовують відсутність примусу щодо обвинуваченої, при тому, що добровільний характер поведінки особи є обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК України та є необхідним для встановлення в діянні особи наявності складу злочину. Інші докази, а саме інформація Управління СБУ в Донецькій та Луганській області, акт огляду Інтернет сторінки, протоколи огляду не є доказом у розумінні ст.84 КПК України. Зокрема, протоколи огляду містять інформацію щодо огляду Інтернет-ресурсів, який не надає достовірної інформації щодо особи, якою були створені сторінки у зазначених соціальних мережах, дату створення, послідовність та автора розміщення інформації, період існування зазначеного контенту, та не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки електронні докази можуть легко підроблюватись, викривлятися або взагалі штучно створюватися. Крім того, призначене судом покарання ОСОБА_8 не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої і є несправедливим через його суворість.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що стороною захисту не заперечується.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Так, свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав, що 11.03.2022 виїхав з с. Марківка Старобільського району Луганської області у зв`язку з евакуацією. За бажання, виїхати можливість була у кожного. ОСОБА_8 знає з дитинства, бо був знайомий з її сином, який проживає в м. Харків. ОСОБА_8 до війни працювала в соцзахисті, а коли селище Марківку окупували, остання залишилась на тимчасово окупованій території та пішла працювати в економічний відділ, про що йому стало відомо з телеграм-каналів, де він її бачив особисто. Підтвердив, що ОСОБА_8 добровільно пішла працювати до відділу економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки.

Допитана у місцевому суді свідок ОСОБА_14 показала, що вона разом з ОСОБА_8 працювала в соцзахисті населення до його реорганізації. У лютому 2021 року обвинувачена була звільнена у зв`язку зі скороченням штату. До 05 вересня 2022 року свідок перебувала в окупації, а потім виїхала. З мережі Інтернет дізналася, що ОСОБА_8 займає керівну посаду в відділі економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки.

Свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції показала, що вона проживала в селищі Марківка Старобільського району Луганської області та працювала на посаді секретаря адміністративної ради. ОСОБА_8 до окупації працювала в Управлінні праці та соціального захисту населення. Свідку стало відомо, що ОСОБА_8 обійняла керівну посаду в відділі економічного розвитку адміністрації Марківського району луганської народної республіки з мережі Інтернет, також знайомі передали їй список працівників окупаційної влади ЛНР, в якому була ОСОБА_8 . Список вона долучила до матеріалів в ході її допиту. Також ОСОБА_11 зазначила, що вона у липні 2022 року виїхала на підконтрольну Україні територію, при бажанні люди могли покинути окуповану Марківку.

Свідок ОСОБА_12 , військовослужбовець, суду першої інстанції повідомив, що коли в селище Марківку зайшли росіяни їх евакуювали, у населення була можливість виїхати на підконтрольну Україні територію. Проте, що ОСОБА_8 очолила відділ економічного розвідку адміністрації Марківського району луганської народної республіки йому повідомили родичі, які залишилися в окупації та він особисто бачив це в соціальній мережі Телеграм.

Зазначені показання свідків є логічними і послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, відповідно до інформації Управління СБУ в Донецькій та Луганській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за власної згоди погодилась обіймати посаду начальника відділу економічного розвитку т.зв. адміністрації Марківського району ЛНР, що діє на території тимчасово окупованої Марківської ОТГ Старобільського району Луганської області та в умовах воєнного стану, під час Російсько-Української війни, сприяє окупаційній владі РФ в незаконному захопленні державної влади та території України, таким чином вчиняє діяння, що має ознаки вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Піл час огляду 27.01.2023 та 28.01.2023 Інтернет-сайту за посиланням «https://главнр.РФ» під назвою «Глава Луганськой Народной Республики» підтверджено факт існування документу з назвою «УКАЗ ГЛАВЫ ЛУГАНСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ «Об утверждении Реестра должностей государственной гражданской служби Луганской Народной Республики»», «УКАЗ ГЛАВЫ ЛУГАНСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ «О руководстве деятельностью исполнительных органов государственной власти Луганской Народной Республики»», роздруківка яких додана до протоколу цієї слідчої дії.

Під час огляду 15.02.2023 публікації із фотознімками на багатоплатформовому клауд-месенджері «Telegram» у групі «Администрация Марковского района», в якій зазначено інформацію про те, що 14 июля в зале заседания Администрации Марковского района Луганской Народной Республики состоялось учредительное собрание Профсоюза Администрации Марковского района Луганской Народной Республики. Спикерами выступали: ОСОБА_15 заместитель председателя профсоюза работников государственных учреждений и общественного обсуждения Луганской Народной Республики; ОСОБА_16 заместитель начальника отдела защиты социально-экономических прав и гарантий трудящихся Федерации профсоюзов Луганской Народной Республики; ОСОБА_17 заместитель Главы Администрации Марковского района Луганской Народной Республики». Також переглядом фотознімків до даної публікації зафіксовано факт відображення на них, серед іншого, жінку із довгим волоссям, пофарбованим у темний колір, вдягнена в кофту білого кольору, сидить майже в кінці залу попередньо вказана особа ідентифікована як ОСОБА_8

21.02.2023, під час огляду публікацій, розміщених на сайті «Глава Луганськой Народной Республики», за посиланням https://главалнр.рф/documents/bank/Ukaz_Glavi_Luganskoi_Narodnoi_Respubliki_%22 b_obrazovanii_administratsii_gorodov_i_raionov_Luganskoi_Narodnoi_Respubliki%22?id=1070, виявлено документ під назвою «УКАЗ ГЛАВЫ ЛУГАНСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ «Об образовании городов и районов Луганской Народной Республики».

За фактичними даними, що містяться у протоколі огляду від 21.02.2023 публікації під назвою «Конституция Луганской Народной Респубдики Официально», розміщеної на сайті «Луганский информационный центр», за посиланням https://lug-info.com/documents/konstituciya-luganskoj-narodnoj-respubliki, встановоно, що дана публікація розміщена на сайті «Луганский информационный центр» 30.12.2022 о 12:52; також виявлено документ під назвою «КОНСТИТУЦИЯ ЛУГАНСКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ Принята Народным Советом Луганской Народной Республики 30 декабря 2022 года…».

12.09.2023 року, під час огляду публікації за посиланням https://mer.lpr-reg.ru/minek//uploads/custom_documents/13.01.2023/122_5vijabxici.pdf, встановлено, що її назва «ПЛАН-ГРАФИК ярмарочных мероприятий на ІІІ квартал 2022 года на территории Луганской Народной Республики», в якій зазначено інформацію, у розділі №46 цього документу, що відповідальна «За организацию ярмарки начальник отдела экономического развития Администрации Марковского района Луганской Народной Республики ОСОБА_10 , НОМЕР_1 », роздруківка якого додана до протоколу цієї слідчої дії.

28.04.2023 за результатами огляду інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у ході тимчасового доступу до речей і документів, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2023 року, яка була вилучена по банківським рахункам клієнта ОСОБА_8 , було здійснено роздруківку рахунків клієнта ОСОБА_8 , копія паспорта та коду, фото ОСОБА_8 .

З огляду на досліджені докази, зокрема публікації, здобуті в результаті оглядів мережі Інтернет, установлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території Марківської селищної територіальної громади Луганської області, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, перейшла на бік ворога та співпрацювала з окупаційною владою РФ, добровільно зайняла посаду начальника відділу економічного розвитку адміністрації Марківського району ЛНР, та перебуваючи на вказаній посаді вчиняла дії, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій держави-агресора у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, надаючи безпосередню допомогу окупаційним структурам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, чим завдала шкоди суверенітету та безпеці України.

Водночас, характер її дій, їх послідовність та тривалість свідчать про невимушеність її поведінки, відсутність будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій та відповідно добровільності зайняття нею посади в органах влади під окупаційним режимом. Крім того, воєнний напад Російської Федерації на Україну, що почався 24.02.2022, окупація території Луганської області та встановлення на цій території окупаційних органів влади мали відкритий характер, а тому ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, з огляду на її вік та достатній життєвий досвід, очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Частиною 5 ст.111-1 КК України передбачена, зокрема, відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (Закон України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 36 - 43-1 КК України, однак таких в цьому кримінальному провадженні не встановлено.

Водночас, відповідно до практики Верховного Суду, ті громадяни України, які зайняли одну з посад у незаконних органах влади, правоохоронних або судових органах на окупованих територіях та почали здійснювати функції, визначені посадою, можуть бути притягнені до відповідальності за сукупністю кримінальних правопорушень: за державну зраду (оскільки їхня діяльність може становити одну з форм державної зради) та колабораційну діяльність (оскільки вони зайняли певну посаду в незаконних органах влади).

Відповідно до ст.111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Однією із форм державної зради є перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту.

Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані війни або збройного конфлікту, та є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України. В конкретних випадках цей злочин може полягати у добровільному зайнятті посади у незаконних органах влади на окупованих територіях, участь у будь-яких воєнізованих ворожих формуваннях, передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням агресора або провадження господарської діяльності у взаємодії з ворогом.

Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту і бажає цього.

Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст.111 КК України.

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, а також як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупаційній території, адміністрації держави-агресора, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність складу кримінального правопорушення через відсутність належних та допустимих доказів, є неспроможними, оскільки повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності. Водночас, сумніви сторони захисту у справжності та достовірності публікацій з телеграм-каналів є безпідставними. На спростування наданих стороною обвинувачення доказів стороною захисту не наведено переконливого обґрунтування. Будь-які підстави, передбачені КПК України, для визнання вищевказаних доказів недопустимими, як про це зазначає апелянт, відсутні, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

У вироку місцевого суду, в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України, наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того слід зазначити, що КПК України не передбачає обов`язку суду дослівно викладати у вироку, серед іншого, показання свідків. У цьому кримінальному провадженні показання свідка ОСОБА_14 викладено у вироку з достатньою повнотою, без зайвої деталізації, відображено сутнісну (змістовну) складову показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні за приписами ст.91 КПК України, що свідчить про відсутність порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Тобто, доводи захисника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України, а тому на переконання колегії суддів, така позиція апелянта пов`язана з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченої; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, надзвичайного стану; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення їй покарання саме у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкціями ч.2 ст.111, ч.5 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності та з конфіскацією майна, а також з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України при призначенні остаточного покарання, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, оскільки перевиховання ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, а саме вчинення злочинних дій в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які спрямовані на завдання шкоди суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, тому апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_8 покарання, про що просить сторона захисту в апеляційній скарзі.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни чи скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4