ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/909/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування тримання під
вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 08.07.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.09.2025.

Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 батьків останнього.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали і постановлення нової, якою він просить обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, або розглянути можливість внесення застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що ризики, передбачені п.п.1,2,3, ч.1 ст.177 КПК України, існують.

Зазначає, що слідчим суддею проігноровано те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та раніше не судимий, за місцем навчання характеризується позитивно.

Сторона захисту вважає, що ступінь тяжкості інкримінованого злочину сам по собі не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить взяти до уваги, що ОСОБА_6 від працівників правоохоронних органів не переховувався. Під час першочергових дій правоохоронних органів не чинив опору та надавав показання з приводу підозри стосовно нього.

Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник, підозрюваний та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Перед початком судового засідання від адвоката ОСОБА_7 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без його участі. Від прокурора та підозрюваного жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі вони також не наполягали.

Беручи до уваги вищевказане, а також враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001998 від 06.07.2025 за ч.2 ст.121 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 05.07.2025, близько 21:00, неповнолітній ОСОБА_6 знаходився на відкритій ділянці місцевості неподалік АДРЕСА_1, де разом з раніше знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітнім ОСОБА_10 вживали алкогольні напої, під час чого між ОСОБА_9 , неповнолітніми ОСОБА_6 і ОСОБА_10 з одного боку, та ОСОБА_8 з іншого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник раптовий єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_10 , діючи в групі з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, несподівано для ОСОБА_8 , наніс один удар рукою в область грудної клітини останнього, після чого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 повалили на землю ОСОБА_8 , та, діючи умисно, зі значною силою, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 нанесли не менше шести хаотичних ударів кожний лівою та правою ногами по тулубу ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 , у свою чергу, почав стрибати по голові та тулубу лежачого на землі ОСОБА_8 , після чого наніс один удар правою ногою по обличчю ОСОБА_8 .

Далі, в період часу з 21:00 до 22:00, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скориставшись тим, що ОСОБА_8 лежить на землі у безпорадному стані, застосовуючи фізичну силу, періодично підходив до останнього та наносив множинні удари кулаками рук та ніг в хаотичному порядку у ділянку голови та тулубу потерпілого.

Після того ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вчинивши всі дії, які вважали за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , припинили побиття потерпілого та з місця скоєння злочину зникли, залишивши останнього лежати на землі у непритомному стані, де 06.07.2025, приблизно о 07:50 тіло ОСОБА_8 без ознак життя виявлено перехожим на відкритій ділянці місцевості неподалік будинку АДРЕСА_1 .

Причинами смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стали: легенево-серцева недостатність, множинні переломи ребер, множинні травми тіла, множинні травми голови.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

07.07.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Враховуючи це, 08.07.2025 до Салтівського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001998 від 06.07.2025 за ч.2 ст.121 КК України стосовно ОСОБА_6 , з посиланням на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий послалася на зібрані під час досудового розслідування матеріали, як окремо, так і всі у сукупності, а саме:

- протоколом огляду місця події від 06.07.2025 за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- протоколом огляду місця події від 06.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.07.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_12 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_14 від 06.07.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_14 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_15 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 06.07.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_17 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_18 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 06.07.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_10 від 06.07.2025;

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 від 06.07.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю

ОСОБА_19 від 06.07.2025

- протоколом огляду місця події від 21.11.2024 за адресою:

АДРЕСА_2

- протоколом затримання ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочину від 06.07.2025;

- речовими доказами;

- довідкою від 06.07.2025 згідно з якою, причинами смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стали легенево-серцева недостатність, множинні переломи ребер, множинні травми тіла, множинні травми голови з

використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, який, не дивлячись на свій неповнолітній вік, вживає спиртні напої, що вказує на низький рівень контролю за поведінкою підозрюваного з боку батьків, раніше не судимий, але підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, не виключена можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки наразі не встановлено місцеперебування деяких з особистих речей потерпілого та обставини їх зникнення з місця події.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_6 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваного на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Крім того, слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, але, враховуючи вищевикладене, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочину на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого та особи, яка його вчинила, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Твердження захисника підозрюваного про те, щопідозрюваний має міцні соціальні зв`язки та раніше не судимий, за місцем навчання характеризується позитивно, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, виходячи з матеріалів справи, ці обставини існували на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправного діяння.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та не вбачається підстав для зміни раніше обраного останньому запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт, або визначення розміру застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданої апеляційної скарги.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 08.07.2025 про застосування щодо підозрюваного за ч.2 ст.121 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 03.09.2025, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4