ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/594/25

1-кп/609/86/2025

30 червня 2025 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 15 травня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Млинівці Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, не депутата, на утриманні має чотирьох малолітніх дітей, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 та спільно з ним проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

14.05.2025р. близько 14 год 00 хв. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які знаходилися в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт на ґрунті ревнощів. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на завдання фізичного болю, ОСОБА_2 , перебуваючи в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що життя та здоров`я кожної людини охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально - караним діянням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область правої сторони голови ОСОБА_3 , чим завдав їй фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У зв`язку із цим, враховуючи ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_2 є кривдником - особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, тобто в умисному нанесені удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні також додано: 1) письмову заяву підозрюваного, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) заяву потерпілої ОСОБА_3 , у якій вона зазначає, що погоджуються зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також про те, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно ч.2 ст.302 КПК України і надає згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку та без її участі у судовому засіданні; 3) матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 15 травня 2025 року, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яка була складена у присутності захисника ОСОБА_4 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надає свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Ухвалою судді від 26.06.2025р. призначено судовий розгляд обвинувального акта у даному кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та відсутності учасників судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 своїми діями, які виразились в умисному нанесені удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, його вік, сімейний стан, перебування на утриманні чотирьох малолітніх дітей, позитивну характеристику, не перебування на обліку в лікарів психіатра, перебування під спостереженням у лікаря нарколога, те, що він раніше не судимий, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкриті кримінального правопорушення. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду потерпілою ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речові докази - відсутні.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні.

Керуючись ст. 368-371,374,381,382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк апеляційного оскарження вироку у випадку ухвалення його в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду обчислюється з дня отримання особою копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку направити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1