Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5878/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подане представником заявника, адвокатом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , клопотання про скасування арешту майна -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника, адвокат ОСОБА_5 подав в інтересах ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0001726 від 21.08.2023 клопотання скасувати арешт майна, який накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28.10.2024

(у справі № 758/13726/24), залишений в силі ухвалою Київського апеляційного суду

від 18.12.2024.

У клопотанні вказано, що зазначеною ухвалою від 28.10.2024 накладено арешт на майно

ОСОБА_6 , зокрема й на:

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M34», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 ;

-ноутбук «Asus Vivobook», s/n R8N0CV13W173330 (в клопотанні помилково вказано -

s/n R7N0CX18X88722A).

Заявник вважає, що на даний час підстави для подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо цього майна відпали, а продовження арешту є непропорційним втручанням у право власності підозрюваної.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити з вказаних у ньому підстав. Прокурор заперечував проти скасування арешту мобільного телефону, зазначивши, що він визнаний речовим доказом, досудове розслідування триває, вказаний предмет має бути досліджений безпосередньо в судовому засіданні при вирішенні судом справи по суті.

Адвокатом також надано письмову заяву, в якій вона зазначила, що зазначений у клопотанні номер ноутбука «Asus Vivobook» s/n R7N0CX18X88722A є помилковим, правильним просить вважати - s/n R8N0CV13W173330.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Загальні правила (засади) застосування заходів забезпечення визначені ст. 132 КПК України, за змістом ч. 3 якої: застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням; а за змістом ч. 5 якої: для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою цієї ж статті КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До того ж, кримінальний процесуальний закон передбачає можливість скасування арешту майна, зокрема підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України); суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Таким чином, підстави, період (час), уповноважені приймати рішення органи (їх посадові особи), об`єкти і суб`єкти власності, порядок прийняття рішень та їх перегляду (скасування), а також інші елементи інституту арешту майна як заходу забезпечення кримінального

провадження - визначаються нормами КПК України.

При цьому, в силу вимог ст.ст. 100, 174 КПК України законодавчо визначений механізм періодичного перегляду необхідності збереження заходу забезпечення кримінального провадження із плином часу та здійсненням досудового розслідування, зокрема, якщо в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а також визначений механізм безальтернативного скасування такого заходу забезпечення, зокрема при закритті кримінального провадження, завершенні розгляду справи.

Таке правове регулювання, яке передбачає можливість перегляду або скасування прийнятих рішень, відповідає принципам кримінального судочинства та дозволяє запобігати потенційним зловживанням і неправомірно триваючому заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна), а також сприятиме реалізації права на судовий захист особою, яка вважає свої права або законні інтереси порушеними.

У цій справі слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 28.10.2024 (у справі № 758/13726/24), залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2024, накладено арешт на майно ОСОБА_6 , зокрема й на:

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M34», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 ;

-ноутбук «Asus Vivobook», s/n R8N0CV13W173330.

Клопотання про скасування арешту майна подано з тих підстав, що на даний час підстави для подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження щодо саме цього майна відпали, а продовження арешту є непропорційним втручанням у право власності підозрюваної.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, виходив з того, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Доказів завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні не надано, а тому відсутні підстави вважати, що майно перестало мати значення речового доказу у ньому.

На даний час слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про безпідставність та необґрунтованість накладення арешту, або ж обставин, які б свідчили про те, що потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала стосовно мобільного телефону марки «Samsung Galaxy M34», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

Водночас, зважаючи, що прокурором не наведено обґрунтування потреби у застосуванні запобіжного заходу стосовно ноутбуку «Asus Vivobook», s/n R8N0CV13W173330, більше того, зазначення ним в судовому засіданні, що вказане майно перестало відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що в цій частині подане клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі «АГОСЬ» проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Слідчий суддя враховує, що арешт майна лише з мотивів винесення постанови про визнання його речовим доказом без доведення достатності доказів необхідності забезпечення збереження речового доказу не узгоджується з положеннями законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2021 (провадження № 11-410сап20). Водночас орган досудового розслідування на зазначив про потребу проведення слідчих дій із вказаним ноутбуком.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, а тому дійшов висновку про те, що клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження

№ 0001726 від 21.08.2023 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0001726 від 21.08.2023, про скасування арешту майна, який накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28.10.2024 (у справі

№ 758/13726/24), залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2024, а саме: мобільного телефону марки «Samsung Galaxy M34», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 ; ноутбуку «Asus Vivobook», s/n R8N0CV13W173330, - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 28.10.2024 (у справі № 758/13726/24), залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2024, а саме на ноутбук «Asus Vivobook», s/n R8N0CV13W173330.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Cлідчий суддя ОСОБА_1