Номер провадження 1-кп/754/759/25
Справа№754/4811/25
Вирок

Іменем України

13 серпня 2025 року місто Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва об`єднане провадження (ЄУНСС: 754/4811/25) за обвинувальними актами №0000168 від 14.03.2025 та №0000260 від 18.04.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тростянець Ямпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 04.03.2025 вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим, останній раз 25.03.2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень 00 копійок, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи особою, протягом року засудженою за ч. 2 ст. 309 КК України, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 01 години 11 хвилин 14.03.2025 року, знаходячись в лісовій зоні по пр. Лісовому у місті Києві, побачив на ґрунтовому покритті коробку, в якій містились десять паперових згортків із речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою не менше 0,8662 г, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 підняв раніше виявлену ним коробку, в якій містились десять паперових згортків із речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою не менше 0,8662 г, тим самим незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено, після чого частину психотропної речовини вжив за допомогою металевого предмету конусної форми, металевого предмету циліндричної форми та двох скляних пристроїв для куріння, а решту заховав до сумки, яку мав при собі, тим самим почав незаконно зберігати вищевказану психотропну речовину при собі без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину при собі, 14.03.2025 року приблизно о 01 годині 11 хвилин, знаходячись за адресою: місто Київ, вул. Мілютенка, 24, був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 14.03.2025 року в період часу з 06 години 00 хвилин до 06 години 31 хвилини в ході проведення обшуку у затриманого ОСОБА_4 працівниками поліції вилучено коробку, в якій містились десять паперових згортків із речовиною білого кольору, а також металевий предмет конусної форми, металевий предмет циліндричної форми та два скляних пристрої для куріння, у нашаруваннях та речовинах яких міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,8662 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Також ОСОБА_4 будучи раніше судимим, 04.03.2025 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи особою, яка протягом року після засудження за ст. 309 КК України, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, в особливо великих розмірах без мети збуту, замовив за допомогою месенджера «Телеграм» у невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно, якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні) - особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 15,211 г, що є особливо великим розміром.

Так, 18.04.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений слідством час, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 20, отримав у поштоматі «НОВА ПОШТА» № 41904 від невстановленої досудовим розслідуванням особи (досудове розслідування відносно, якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні), вищевказане замовлення, в поліетиленовій стрічці, в якій знаходився - 1 (один) поліетиленовий пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 15,211 г, що є особливо великим розміром, а тим саме незаконно придбав психотропну речовину, яку в подальшому почав утримувати при собі, тим самим почав незаконно зберігати вказану психотропну речовину без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину при собі, 18.04.2025 року приблизно о 16 год. 05 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Мілютенка, 24, був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 14.04.2025 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено: поштову посилку «НОВА ПОШТА», в який знаходився - 1 (один) поліетиленовий пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 15,211 г, що є особливо великим розміром, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 04.03.2025 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи особою, яка протягом року після засудження за ст. 309 КК України, вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись за адресою м. Київ, вул. Космонавта Поповича, 2, знайшов - 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,917 г, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 підняв раніше виявлений ним - 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,917 г, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений, яку в подальшому, ОСОБА_5 поклав до лівої кишені куртки, в яку він був одягнутий, тим самим почав незаконно зберігати вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину при собі без мети збуту, яку в подальшому переніс за адресою: м. Київ, пр. Лісовий, 23-А, де приблизно о 12 годині 20 хвилин був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 16.05.2025 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено: 1 (один) поліетиленовий зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP, загальною масою 0,917 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах та пояснив, що у лісі він знайшов 10 пакетів з наркотичною речовиною, в подальшому - один пакет з наркотичною речовиною на вул. Космонавта Поповича та отримував наркотичні засоби на Новій пошті. Зазначені наркотики добровільно видав поліції. У вчиненому щиро розкаявся.

Також обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи щодо дати, місця, часу та способу вчинення злочинів і ваги наркотичних засобів, які він не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею та за ч. 3 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, в особливо великих розмірах без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч. 2 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкцією ч. 3 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які за класифікацією, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину.

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, передбачених п.1 ч.1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, спосібу учинення.

Верховний Суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ВС від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений ОСОБА_4 висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , він раніше неодноразово судимий; на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення останньому покарання в межах встановлених у санкціях відповідних статтей особливої частини КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неоднорпазово судимий, має визначене місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негтивно, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини скоєного кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При призначенні покарання за сукупністю вироків, суд враховує що 04.03.2025 вироком Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 309, ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить, 17000 грн.(штраф не сплачено) та остаточне покарання призначає з урахуванням положень ст. 71 КК України. Також судом враховується, що вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13.11.2024 оскаржується в апеляційному порядку та не набрав законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 04.03.2025, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 25.03.2024, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 11110,7 грн., за проведення експертизи.

Речові докази в кримінальному провадженні: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,8662 г; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,917 г; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса у речовині становить 15,211г, нашарування чорного кольору, які містяться на внутрішніх поверхнях скляної ємності, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса у нашаруваннях становить 0,085г, загальною масою PVP у кристалоподібній речовині білого кольору та в нашаруваннях чорно-коричневого кольору складає 15,296 г; пляшку з полімерного матеріалу чорного кольору та комбінованому предметі із металу та дерева з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - екстракт канабісу, маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,024г; поліетиленовий прозорий пакет в якому знаходиться невідома речовина світлого кольору; первинне упакування посилки Нова пошта за накладною 6673; пластикову ємність на горловині якої знаходиться пристрій для куріння із залишками речовини невідомого походження; скляні пристрої для куріння із залишками речовини після куріння; залишки від пристроїв для куріння - знищити; мобільний телефон Galaxy А71 моделі SM-A715F/DS, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 та сім карту ТОВ «лайфселл» з індивідуальним номером - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6