ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3015/19 Номер провадження 11-кп/814/1501/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000439 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 03 червня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтави, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, проживаючому: АДРЕСА_1 , не судимому,

обвинуваченому за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 263 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 01.08.2025 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 10.05.2019 приблизно о 23.00 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних стосунків, умисно наніс не менше 5 ударів кистю руки, стиснутою в кулак та телескопічною палицею по голові ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження від яких ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, 16.08.2017 під час обшуку за місцем проживання у ОСОБА_7 було виявлено і вилучено бойові припаси, а саме патрони придатні для стрільби.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 263 КК України, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що не зменшилися та продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що вказані прокурором ризики не доведені та ґрунтуються на припущеннях. Обвинувачений не має наміру переховуватися або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Суворість покарання не може підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Вважає, що суд не навів переконливих доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Оскільки учасники провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000439 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 263 КК України. В судовому засіданні 03.06.2025 суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.08.2025 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, так як апелянт просить обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, всупереч доводам обвинуваченого, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , а саме тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, те, що він обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я іншої людини, із завданням численних ударів та застосуванням телескопічної палиці, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, який неодноразово судимий, зокрема і за вчинення злочинів проти життя і здоров`я іншої людини та незаконне поводження зі зброєю, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, суд належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, які вказують на високу суспільну небезпечність обвинуваченого. При цьому при вирішенні питання про запобіжний захід суд звертає увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Щодо доводів апеляційної скарги про тривале перебування під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Разом з цим, колегія суддів, з огляду на положення ст.28, ч.1 ст.318 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за потрібне звернути увагу місцевого суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження та розгляду провадження у найбільш стислі строки з дотриманням вимог міжнародного й національного законодавства.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4