Справа №949/1154/25
Провадження №1-кс/949/292/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 18 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчої судді Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_6 від 21 травня 2025 року у справі №949/1154/25 на належний йому автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000138 від 18 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повернути йому вказаний автомобіль.

Клопотання обгрунтовує тим, що 17 травня 2025 року близько опівночі, у темну пору доби, на автодорозі сполученням «Городище-Рівне-Старокостянтинів», за межами населеного пункту, поблизу с. Берестя Сарненського району Рівненської області, відбувався наїзд автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням на пішохода ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. 18 травня 2025 року під час огляду місця події, вказаний автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 з механічними пошкодженнями було вилучено та поміщено до складського приміщення ВП №1 Сарненського РВП ГУ НП в Рівненській області за адресою: Рівненська область, Сарненський район, м. Дубровиця, вул. Юрія Колесника, 88ж. Того ж дня, відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000138, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою слідчого судді від 21 травня 2025 року у справі №949/1154/25 накладено арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який йому належить, та який на даний час знаходиться на відповідальному зберіганні в складському приміщенні ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: Рівненська область, Сарненський район, м. Дубровиця, вул. Юрія Колесника, 88ж. У клопотанні ОСОБА_5 вказує, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні призначені та проведені необхідні судові експертизи з автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема судову інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» та судово інженерно-транспортну експертизу за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно- трасологічні дослідження». При цьому, необхідності у призначенні органом досудового розслідування будь-яких інших судових експертиз з використанням арештованого автомобіля немає. За таких обставин, у зв`язку з проведенням необхідних експертиз з використанням арештованого автомобіля вважає, що завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, тому таке втручання у здійснення права власності особи вже не відповідає потребам досудового розслідування, у зв`язку з чим відпала потреба у подальшому застосуванні обмеження права власності на майно у вигляді арешту на належний йому на праві власності транспортний засіб. Також під час досудового розслідування заплановано проведення слідчого експерименту за його участі для встановлення конкретної видимості пішохода та загальної видимості елементів проїзної частини, де необхідна присутність саме арештованого автомобіля, що у подальшому забезпечить отримання об`єктивних та якісних вихідних даних для призначення та проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди». Тому, скасування арешту на належний йому вказаний автомобіль та його повернення забезпечить здійснення ремонтних робіт вказаного транспортного засобу та подальше його використання під час проведення слідчого експерименту. Звертає увагу, що у відповідності до санкції за ч.1 ст.286 КК України, арештований транспортний засіб не підлягає спеціальній конфіскації, що також вказує на відсутність підстав для його арешту. До того ж повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження йому не вручено, а також відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про вчинення ним кримінального правопорушення. Таким чином, оскільки визначені в ухвалі слідчої судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 травня 2025 року завдання досягнуті, просить скасувати накладений арешт та передати йому на відповідальне зберігання транспортний засіб.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задоволити із наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки підстави, що слугували для накладення арешту на майно досі мають місце. Досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого проводяться необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна. З цих підстав вважає, що клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 та прокурора, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що 18 травня 2025 року о 00:06 год. до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення зі служби 102 Гуменюк про те, що між АЗС "Окко" та АЗС "Авіас", поблизу м. Дубровиця, Сарненського району Рівненської області на автошляху Н-25 Старокостянтинів-Рівне-Городище, відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . За даним фактом 18 травня 2025 року було розпочате кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 21 травня 2025 року у справі №949/1154/25 накладено арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser Prado» чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , який знаходиться на відповідальному зберіганні в складському приміщенні ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: Рівненська область, Сарненський район, м. Дубровиця, вул. Юрія Колесника, 88ж (а.с.8)

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення арешту на майно, слугувала необхідність збереження речових доказів, оскільки вилучене майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому може бути використане для доведення вини осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Слідчим суддею встановлено, що арештоване майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, яке відповідало критеріям ст. 98 КПК України та є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України. На даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, у зв`язку з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Дослідивши всі подані докази заявником, аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні не наведено жодного суттєвого аргументу та не доведено обставин, що на теперішній час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який був застосований з метою збереження речових доказів з дотриманням вимог КПК України у встановленому законом порядку.

Зважаючи, що на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого не проведено усі необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна, а арештоване майно містить інформацію, яка може бути використана, як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, підстави та потреба у застосуванні арешту цього майна, який був застосований з дотриманням вимог КПК України та з метою збереження речових доказів на час розгляду клопотання ще не відпала. Тому, оскільки у клопотанні не наведено жодного суттєвого аргументу та не доведено обставин, що на теперішній час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а скасування арешту вказаного майна може призвести до втрати доказів у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення необхідних додаткових слідчих дій, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Також слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання власника арештованого майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 18 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено о 09-40 год. 30 червня 2025 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1