Справа № 489/3014/25
Провадження № 1-кс/489/1372/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

22 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001875 від 11.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 409 ч. 4 та 358 ч. 4 КК України, про арешт майна,

встановив:

Згідно з клопотанням, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом подання 16.01.2024 командуванню військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 завідомо підробленої довідки до акту огляду МСЕК, яка дає підстави для звільнення його з військової служби, а також за фактом його ухилення 13.03.2024 від несення обов`язків військової служби шляхом обману. Прокурор просить накласти арешт на вилучений 15.05.2025 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 мобільний телефон «Айфон 13» з номером телефону НОМЕР_2 , з метою його збереження як речового доказу, оскільки на ньому може міститися інформація, що має значення для досудового розслідування вказаного провадження.

Прокурор до суду не з`явився, надавши заяву про підтримання клопотання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора. Власник тимчасово вилученого майна до суду не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся оголошенням на сайті судової влади з урахуванням скорочених строків розгляду вказаної категорії справ. Його неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання. Розгляд клопотання проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001875 від 11.03.2025 за статтями 409 ч. 4 та 358 ч. 4 КК України.

У ході досудового розслідування 15.05.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 був вилучений мобільний телефон «Айфон 13», серійний номер НОМЕР_3 , imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з абонентським номером НОМЕР_2 , який дійсно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вилучений в особи, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, може містити інформацію, що має значення для досудового розслідування вказаного провадження, а також визнаний речовим доказом постановою слідчого від 15.05.2025. Тому з метою забезпечення його збереження для досудового розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості щодо того, що вилучене під час обшуку майно станом на час розгляду клопотання було оглянуте стороною обвинувачення, внаслідок чого існували б підстави для повернення такого майна його власнику, тому вказані обставини свідчать про наявність на даний час підстав для збереження вилученого майна у сторони обвинувачення та необхідність його арешту. Крім того, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість, слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом вже під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження шляхом накладення на нього арешту, тобто вжиттям заходів забезпечення кримінального провадження. У свою чергу, якщо в ході подальшого розслідування кримінального провадження перестануть існувати обставини, які стали підставою для накладення арешту на вилучене майно, тому його власник/законний володілець вправі звернутися до слідчого судді з відповідним клопотання про скасування його арешту.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання. Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні №0001875 від 11.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 409 ч. 4 та 358 ч. 4 КК України, накласти арешт на мобільний телефон «Айфон 13», серійний номер НОМЕР_3 , imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_5 , з абонентським номером НОМЕР_2 , який був вилучений 15.05.2025 під час обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1