Справа № 487/2655/25
Провадження № 1-кс/487/2298/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчої судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчої судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

22 квітня 2025 року до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява слідчої судді ОСОБА_3 про самовідвід.

Заява мотивована тим, що дана скарга полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 11.04.2025 року про вчинення адвокатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, в ході розгляду та в процесі виконання судового рішення по цивільній справі №487/5705/16. Однак, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_3 від 19.05.2023 року (справа №487/2552/23; провадження № 1-кс/487/1223/23) було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 , з викладом аналогічних обставин, на бездіяльність посадових осіб Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення, на думку заявника, адвокатом ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 384 та ст. 191 КК України, що полягає у поданні завідомо недостовірних або підроблених доказів до суду та органу, який здійснює виконавче провадження по цивільній справі №487/5705/16, а також у незакінченому привласненні чужого майна (металевого гаража, який знаходиться у володінні ОСОБА_4 на території АГК «Парма») шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13.06.2023 року (справа №487/2552/23; провадження №11-сс/812/533/23) було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 , ухвалу слідчого судді залишено без змін, що стало підставою для подачі ОСОБА_4 дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя, копія якої додана до скарги.

Вважаючи, що існують підстави, які унеможливлюють розгляд скарги у кримінальному провадженні по справі №487/2655/25 (провадження 1-кс/487/2279/25) у визначеному складі, з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді при розгляді вказаної скарги, слідча суддя ОСОБА_3 заявила собі самовідвід.

Узявши до уваги мотиви заяви про самовідвід, вивчивши матеріали скарги, суд ураховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Закон № 3477-ІV) встановлено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

У рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» ЄСПЛ зазначив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Аналізуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справах, зокрема проти України, та вказані нормативні акти, суд висновує, що правильною є позиція тих суддів, які з метою усунення сумнівів учасників судового процесу щодо неупередженості судді вживають усіх можливих процесуальних заходів упередження винесення судових рішень таким судом, в тому числі шляхом самовідводу судді.

Як на підставу для самовідводу від участі у розгляді зазначеної скарги слідча суддя ОСОБА_3 посилається на звернення ОСОБА_4 зі скаргою до Вищої ради правосуддя, зазначаючи, що за вказаних обставин у ОСОБА_4 об`єктивно можуть винукнити сумніви в її неупередженності під час розгляду його скарги.

Приймаючи до уваги мотиви, що послугували підставою для самовідводу слідчої судді, у співставленні до норм діючого законодавства та усталеної практики ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у її безсторонності та реалізації прав скаржника на розгляд його скарги неупередженим судом, встановленим законом, що має викликати довіру.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 186, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву слідчої судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_3 про самовідвід.

Відвести суддю Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, стосовно невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №487/2655/25, провадження №1-кс/487/2279/25)

Справу передати до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1