ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

засудженої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування ЗУ "Про пробацію", -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування до неї Закону України "Про пробацію" відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що застосування положення ч. 2 ст. 74 КК України процесуально не є можливим, адже за результатом вступу в дію Закону України №3342-IX, зміни до ч. 1 ст. 115 КК України не вносилися, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для застосування до засудженої ЗУ "Про пробацію".

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї ЗУ "Про пробацію".

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час відбування покарання режиму не порушувала, зауважень не має, має два заохочення, що свідчить про її виправлення.

Вказує, що на її утриманні перебуває шестеро дітей: старша дитина неповнолітня та п`ятеро малолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача; засуджену та її захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як було встановлено у межах апеляційного розгляду, ОСОБА_8 порушує питання про заміну призначеного покарання на пробаційний нагляд, не конкретизуючи порядок та підстави прийняття такого рішення.

Згідно із п. 23 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, невідбута частина покарання має бути замінена на інший вид покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно із ч. 3 ст. ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, 28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року не регулюють заміну покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано.

Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2021 року ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Відповідно до довідки по особовій справі засудженої ОСОБА_8 , наданої Кам`янською виправною колонією (№ 34), початок строку відбування покарання - 22.10.2021 року, кінець строку- 11.04.2029 року. Переведення до дільниці соціальної реабілітації, згідно вимог ст. ст. 100, 101 КВК України, може бути застосоване по відбуттю 1/2 частину строку покарання - після 22.07.20252 року; заміна невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, може бути застосована по відбуттю 2/3 частини строку покарання - після 22.10.2026 року; умовно-дострокове звільнення від покарання на підставі ст. 81 КК України, може бути застосоване по відбуттю 3/4 частини строку покарання - після 07.06.2027 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженої про застосування до неї Закону України "Про пробацію", врахувавши обставини вказаної кримінальної справи та санкцію ч. 1 ст. 115 КК України, за якою засуджена і відбуває покарання ОСОБА_8 , розмір відбутої нею частини покарання, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до засудженої ЗУ "Про пробацію" № 3342-IX від 23.08.2023 року та/ або ст. 82 КК України.

Доводи апеляційної скарги засудженої про те, що за час відбування покарання режиму не порушувала, не має зауважень та має два заохочення, що свідчить про її виправлення, а також, що на її утриманні знаходяться шестеро дітей, не є слушними та на даний час не є підставою для застосування ЗУ "Про пробацію" № 3342-IX або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвалу суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про застосування ЗУ "Про пробацію", - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4