Справа № 569/1197/25
УХВАЛА

18 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про часткове скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0000077 від 21.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст.307, ч. 2 ст.307 КК України.

19.01.2025 у ході проведення у порядку ч.3 ст. 233 КПК України, обшуку автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 був вилучений працівниками слідчим ДБР.

21 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду на автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 накладено арешт в частині заборони розпоряджаться, відчуження та користування даним автомобілем.

Станом на день та час подання клопотання відносно вказаного майна проведено всі слідчі дії, а саме огляд транспортного засобу під час якого будь які заборонені речі та докази причетності до вчинення кримінального правопорушення власника автомобіля ОСОБА_7 не було знайде.

Крім того, слідство триває понад чотири місяця з 21.11.2024 по сьогоднішній день. За вказананий період ОСОБА_7 жодного разу не було викликано до слідчого на допит в якості свідка.

На сьогоднішній день, у кримінальному провадженні в рамках якого було вилучено автомобіль, власнику ОСОБА_7 підозра не оголошена, також він не являється обвинуваченим в даному кримінальному провадженні.

Крім того, власник автомобіля ОСОБА_7 відповідно до медичних епікризів №16809, №5262, №17358 три рази переніс хірургічне втручання на серце, а саме шунтування і пересуватися без автомобіля йому важко.

Також у власника автомобіля ОСОБА_7 дружина являється онко хворою та має інвалідність 3 групи (відповідно до посвідчення №) та такою що самостійно не пересувається. Постійно потребує лікарського нагляду та проходження хіміотерапії.

За допомогою свого автомобіля ОСОБА_7 вирішував свої сімейні проблеми щодо догляду за своїм здоров`ям та за своєю дружиною яка має онкологічне захворювання.

На даний час відсутні будь-які докази щодо настання наслідків які можуть перешкодити кримінальному провадженні, у разі незастосування арешту в частині користування ОСОБА_7 автомобілем марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить останньому, стосовно якого процесуальні дії не проводяться, і який використовувався останнім для забезпечення життєвих потреб.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 в судовому засіданні своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що в провадженні Слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0000077 від 21.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст.307, ч. 2 ст.307 КК України.

19.01.2025 у ході проведення у порядку ч.3 ст. 233 КПК України, обшуку автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 був вилучений працівниками слідчим ДБР.

21 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду на автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 накладено арешт в частині заборони розпоряджаться, відчуження та користування даним автомобілем.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що на сьогоднішній день, у кримінальному провадженні в рамках якого було вилучено автомобіль, власнику ОСОБА_7 підозра не оголошена, також він не являється обвинуваченим в даному кримінальному провадженні.

Крім того, власник автомобіля ОСОБА_7 відповідно до медичних епікризів №16809, №5262, №17358 три рази переніс хірургічне втручання на серце, а саме шунтування і пересуватися без автомобіля йому важко.

Також у власника автомобіля ОСОБА_7 дружина являється онко хворою та має інвалідність 3 групи (відповідно до посвідчення №) та такою що самостійно не пересувається. Постійно потребує лікарського нагляду та проходження хіміотерапії.

На даний час відсутні будь-які докази щодо настання наслідків які можуть перешкодити кримінальному провадженні, у разі незастосування арешту в частині користування ОСОБА_7 автомобілем марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 належить останньому, стосовно якого процесуальні дії не проводяться, і який використовувався останнім для забезпечення життєвих потреб.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Керуючись ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «resjudicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «SperrongandLonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту та без права відчуження, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про часткове скасування арешту майна задоволити.

Скасувати частково арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 21.01.2025 в частині накладання арешту на користування без права відчуження автомобілем марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва серії СТК N? НОМЕР_5 належить ОСОБА_7 .

Зобов?язати слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому в якого у провадженні перебуває кримінальне провадження N?0000077 від 21.11.2024, повернути власнику ОСОБА_7 на відповідальне зберігання речовий доказ автомобіль марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8