У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 подану в особі захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року, -

у с т а н о в и в:

13 травня 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_2 подану в особі захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Згідно зі скаргою та додатками до неї вбачається, що 06 лютого 2023 року зранку в 09:00 год. старший слідчий 6 слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у місті Львові, ОСОБА_5 на території православної церкви по вул. Православна Набережна у місті Ужгороді зачитав 10 аркушів тексту який він назвав повідомленням про підозру, після чого не дочекавшись адвоката залишив надрукований ним текст повідомлення у металевій огорожі.

Ознайомившись зі змістом повідомлення про підозру яке оформлене громадянину ОСОБА_2 від 06.02.2025 сторона захисту вважає, що спосіб вручення повідомлення про підозру обраний старшим слідчим є порушенням конституційних прав та свобод громадян України та позбавленням їх права на захист та правову допомогу адвоката. Зазначає, що в тексті повідомлення про підозру відсутні об`єктивні докази обґрунтованості повідомлення про підозру. В тексті повідомлення про підозру відсутні будь-які письмові докази, які свідчать про те, що саме у діях чи бездіяльності його підзахисного наявний склад злочину передбачений ч.2 ст. 367 КК України. В тексті повідомлення про підозру відсутні важливі істотні дані про період перебування на посаді директора Ужанського НПП та номер Наказу яким був призначений на посаду ОСОБА_2 , а також відсутні його посадові обов`язки .

Вважає, що під час складання повідомлення про підозру - прямо порушені норми міжнародного права.

Зазначає, що станом на 06 лютого 2025 року повідомлення про підозру складено з порушеннями вимог закону і не вручено у спосіб передбачений ст.276 КПК України.

Вважає, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам статті 277 КПК України, не містить аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення.

З огляду на викладене заявник просить слідчого суддю :

1. Безпосередньо в судовому засіданні дослідити два Накази Міністерства : «Про призначення на посаду директора Ужанського НПП ОСОБА_2 10.11.2014 року» та Наказ «Про звільнення з посади директора Ужанського НПП ОСОБА_2 08.11.2019 року» - що надасть можливість слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду встановити порушення органом досудового розслідування 5 річного строку притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин за ч. 2 ст. 367 КК України.

2. За наслідками публічного розгляду скарги в суді та безпосереднього дослідження всіх наявних належних і допустимих доказів та застувавши Постанову Верховного Суду від 17 лютого 2025 року в справі N? 283/1638/23 провадження N? 51 - 6262 кмо 23 - повідомлення про підозру директору Ужанського НПП ОСОБА_2 від 06 лютого 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 р. - скасувати.

Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов таких висновків.

Статтею 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) серед основних засад кримінального провадження, передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зміст якого розкривається у ст. 24 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст. ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржено такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи з аконним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчим суддею встановлено, що, звертаючись 13.05.2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із скаргою ОСОБА_3 порушував питання про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року

Однак, вказана скарга та вказані у скарзі обставини вже була предметом розгляду слідчого судді.

Як вбачається з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2025 у справі №308/11136/24 (провадження 1-кс/308/2045/25) у задоволенні скарги ОСОБА_2 подану в особі захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року було відмовлено.

З матеріалів ухвали слідчого судді від 09.04.2025 року справа №308/11136/24 (провадження 1-кс/308/2045/25) вбачається, що зміст скарги, яка була предметом розгляду слідчим суддею у справі №308/11136/24 (провадження 1-кс/308/2045/25), тотожний змісту даної скарги від 13.05.2025, оскільки у них йдеться про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Окрім цього слідчий суддя зазначає, що за період із 07.02.2025 року по 14.05.2025 року у провадження до слідчого судді надійшло 22 скарги, поданих ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Таким чином встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2025 року було розглянуто скаргу заявника на скасування повідомлення про підозру та винесено вмотивовану ухвалу про відмову в її задоволенні.

Окрім того слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 01.05.2025 року також було розглянуто скаргу ОСОБА_2 подану в особі захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року та в задоволенні даної скарги було відмовлено.

Натомість, заявником знову скеровуються численні скарги про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року.

Слід наголосити, що лише у провадженні слідчого судді ОСОБА_1 перебувало 7 скарг ОСОБА_3 поданих в порядку ст. 303 КПК України про скасування повідомлення про підозру. Вказані скарги надійшли до провадження слідчого судді в період з 07.02.2025 по 14.05.2025 року.

На переконання слідчого судді, чергове звернення ОСОБА_3 до слідчого судді з тим самим питанням, яке вже було предметом судового контролю, свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами.

Кримінальний процесуальний кодекс України не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації багаторазового (повторного) оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання (звернення), але подібними за змістом заявами (повідомленнями) про одне й те саме кримінальне правопорушення, яка (бездіяльність) вже була предметом судового контролю, за наслідками чого суд неодноразово виносив рішення про зобов`язання уповноваженого суб`єкта розпочати досудове розслідування та ці судові рішення були виконані таким суб`єктом.

У зв`язку з чим слідчий суддя на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України вирішує її, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права, обов`язковості судових рішень, публічності, диспозитивності, забезпечення права на оскарження бездіяльності (п. 1, 14, 17, 18, 19 ч.1 ст.7 КПК України).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України). Відповідно до практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява №28342/95, від 28 листопада 1999 року, §61, 62).

Слідчий суддя констатує неодноразове подання ОСОБА_3 скарг до слідчих суддів Ужгородського міськрайонного суду з приводу скасування повідомлення про підозру, щодо тих самих обставин, які вже вирішені по суті слідчим суддею.

Отже вказані дії містять ознаки зловживання заявником своїми процесуальними правами.

Так, під зловживанням правом, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, слід розуміти випадки, коли заявник неодноразово подає до суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (рішення у справах «М. проти Сполученого Королівства» та «Філіс проти Греції»), що є неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такому разі уся процедура судового розгляду є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такі зловживання є сутяжницькими, а скарги - завідомо безпідставними (явно необґрунтованими), що мають штучний характер.

Водночас закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

З цих підстав, враховуючи ту обставину, що заявником ОСОБА_3 у скарзі ставиться питання про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року, яке у свою чергу вже неодноразово розглядалось різними слідчими суддями, таким чином зазначена скарга підлягає поверненню особі, яка її подала без розгляду, оскільки наведені у заяві обставини вже були предметом неодноразового судового розгляду, тобто права заявника ОСОБА_2 захищені судом в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Наведені висновки узгоджуються із позицією Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, висловленою в ухвалі колегії суддів від 20.09.2023 у справі №991/7446/23 та відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, який в рішенні від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» вказав, що «право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги».

До аналогічного правового висновку дійшов Вищий Антикорупційний суд у справі № 991/7271/24, який викладено в ухвалі від 14.08.2024 року.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 214, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 подану в особі захисника ОСОБА_3 про скасування повідомлення старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, від 06.02.2025 у кримінальному провадженні №0000106 від 15.04.2024 року- повернути особі, яка її подала, без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1