01.05.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/355/24
Провадження № 1-кп/533/8/25
УХВАЛА

про розгляд клопотання захисника про допит експерта

30 квітня 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про виклик та допит експерта,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження № 0000296 від 11.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду.

30 квітня 2025 року захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 подала заяву про виклик та допит експерта, яке у судовому засіданні підтримала.

1. Обґрунтування клопотання

У клопотанні захисниця обвинуваченого зазначала, що матеріали кримінального провадження містять висновок експерта (додатковий) № 1219 від 23.01.2025, який наданий експертом Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 3.4. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 за № 6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 254/790, дослідна частина повинна містити докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, в тому числі і тих, що реєстрували ушкодження. Однак, у дослідній частині висновків експерта відсутній опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних.

На думку захисниці, підсумкова частина висновку експерта № 1219 від 23.01.2025 не узгоджується із його дослідною частиною та з його змісту не вбачається, звідки експерт дійшов такого переконання, надаючи відповідь як на перше, так і на друге запитання під час додаткової судово-медичної експертизи щодо способу та механізму, часу спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки покази потерпілого та підозрюваного під час слідчих експериментів за їх участю суттєво різняться.

Захисниця вважала, що додаткова судово-медична експертиза, призначена за ухвалою суду та судово-медичні експертизи за результатами слідчих експериментів проведені не повно і під час слідчих експериментів не досліджено механізм та час отримання потерпілим тілесних ушкоджень за участю судово-медичного експерта. На її думку потребує додаткового роз`яснення підсумкова частина висновку додаткової судово-медичної експертизи щодо питань 9 та 10.

У зв`язку з цим просила викликати у судове засідання для допиту експерта Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_7 .

1. Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисниця клопотання підтримала та просила викликати експерта. Під час усних пояснень наполягала на тому, що незрозумілими є відповідь на питання 6. Окрім того, на її думку з`ясуванню підлягало також походження заключення лікаря рентгенолога ОСОБА_8 , яке відсутнє у матеріалах справи, та невідомо звідки взялося. Крім того, на її думку, експерт мав би пояснити за допомогою яких методів та методик він дійшов тих висновків, що відображені у підсумках висновку.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання, заявлене його захисником.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначав, що висновок містить всі відповіді на поставленні питання. Висновок експерта повністю узгоджується з іншими експертними висновками, що містяться у матеріалах справи, та їм не суперечить.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав прокурора, та зазначав, що задоволення клопотання призведе тільки до затягування процесу.

1.Оцінка та мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Оцінка висновку експерта проводиться за загальними правилами оцінки доказів. Однією з особливостей оцінки висновку експерта є необхідність спеціального мотивування підстав, за якими відкидається висновок.

Суд під час оцінювання висновку експерта має з`ясувати: 1) чи було дотримано вимог законодавства під час призначення та проведення експертизи; 2) чи не було підстав для відводу експерта; 3) компетентність експерта й дотримання меж його повноважень; 4) достатність поданих експертові об`єктів дослідження; 5) повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; 6) узгодженість між дослідницькою частиною та висновком експертизи; 7) обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи висновок експерта, суд може перевірити як дотримання процесуального порядку проведення експертизи (перевірку законності викладеного), так і правильність висновків (перевірка обґрунтованості висновку).

Оцінка обґрунтованості висновку експерта повинна враховувати перевірку правильності застосованих наукових положень та обраної методики дослідження; умотивованості, аргументованості висновку; наявності або відсутності у висновку експерта внутрішніх суперечностей; наявності у висновку експерта повних відповідей на поставлені питання.

Ретельній оцінці повинні бути піддані фактичні вихідні дані, які використані експертом самостійно з матеріалів кримінального провадження.

За результатами такої оцінки суд може дійти таких висновків: висновок експерта повний та обґрунтований і такий, що має значення для кримінального провадження; висновок неповний або недостатньо зрозумілий і потребує допиту експерта чи проведення додаткової експертизи; висновок експерта необґрунтований або сумнівний з точки зору його правильності і вимагає повторної експертизи чи інших процесуальних дій з метою його перевірки.

Одним із способів перевірки достовірності висновку експерта у кримінальному провадженні є допит експерта. Допит експерта можливий лише після надання ним письмового висновку та не повинен виходити за межі проведеного дослідження.

Допит експерта є процесуальною дією, яка може здійснюватися як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

На підставі ч. 7 ст. 101 КПК України кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

Відповідно до ст. 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. Висновок підписується експертом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Допит експерта спрямований на роз`яснення термінології, окремих формулювань, з`ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених питань і висновками експерта, на з`ясування суперечностей між висновком експерта й іншими наявними в кримінальному провадженні доказами.

За змістом ч. 3 ст. 356 КПК України експерту можуть бути поставлені запитання щодо наявності в експерта спеціальних знань та кваліфікації з досліджуваних питань (освіти, стажу роботи, наукового ступеня тощо), дотичних до предмета його експертизи; використаних методик та теоретичних розробок; достатності відомостей, на підставі яких готувався висновок; наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерт дійшов висновку; застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження; інші запитання, що стосуються достовірності висновку.

Одночасно суд наголошує, що допит експерта має на меті роз`яснення термінології, окремих формулювань, з`ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених запитань і висновками експерта, встановлення суперечностей між висновком експерта й іншими наявними у кримінальному провадженні доказами або між декількома висновками щодо одного й того ж предмета чи питання дослідження.

Разом з тим суд вважає, що висновок експерта Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_7 від 23.01.2025 № 1219 за своїм змістом в цілому відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК України, а заявлене клопотання не містить переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості висновків експертизи.

Так, з дослідженого у судовому засіданні додаткового висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 1219 вбачається, що він не суперечить іншим висновкам, що містяться у матеріалах справи. Судом за клопотанням сторони захисту вже викликався експерт, який надавав детальні пояснення на аналогічні запитання сторони захисту щодо схожих висновків.

Крім того, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 (надалі Інструкція), на яку посилалася захисниця, окрім іншого, встановлено таке:

2.8. При проведенні експертизи судово-медичний експерт має право ознайомлюватись з матеріалами справи, що стосуються експертизи.

Якщо наданих матеріалів недостатньо для вирішення поставлених перед експертом питань, він має право порушувати клопотання перед особою, яка призначила експертизу, про надання додаткових матеріалів та документів, які необхідні для її проведення. Експерт також має право просити особу, яка призначила експертизу, уточнити або пояснити питання, запропоновані йому для вирішення при виконанні експертизи.

Якщо питання, що поставлені перед експертом, виходять за межі або не входять до його компетенції, він зобов`язаний відмовитися від відповідей на них. При неможливості дати відповіді на питання (частину питання), що поставлені, або неможливості виконати всю експертизу судово-медичний експерт мотивує свою відмову і в письмовому вигляді повідомляє про це особу, яка призначила експертизу.

2.9. У разі виявлення при проведенні експертизи даних, що мають значення для справи, але щодо яких питань поставлено не було, судово-медичний експерт вправі повідомити про них особу, яка призначила експертизу, або вказати на них у своїх підсумках.

2.10. При виконанні експертиз, в яких виникла необхідність вирішення спеціальних питань, що не входять до компетенції судово-медичного експерта, і потрібна консультація фахівця у відповідній галузі медицини, або у разі потреби у проведенні огляду особи, яка піддається судово-медичній експертизі у лікаря-фахівця, що працює в іншому закладі охорони здоров`я, судово-медичний експерт за погодженням з особою, яка призначила експертизу, має право залучати цього фахівця для проведення всіх необхідних досліджень, для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

2.11. Коли при відповіді на питання, поставлені перед експертизою, виникає необхідність у проведенні судово-медичних лабораторних досліджень, судово-медичний експерт має право надіслати всі необхідні матеріали на ці дослідження. Порядок, організація та вид лабораторного дослідження визначаються правилами проведення окремих видів експертиз, затверджених наказом МОЗ України N 6 ( z0257-95 ) від 17 січня 1995 року.

1.4.Дослідна частина повинна містити докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались, в тому числі і тих, що реєстрували ушкодження.

Структура дослідної частини визначається видом експертизи, що виконується. Обсяг необхідних відомостей, які повинні міститися в дослідній частині кожного виду експертизи, регламентуються правилами проведення окремих видів експертиз, що затверджені наказом МОЗ України N 6 від 17 січня 1995 року.

Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної криміналістики бюро судово-медичної експертизи, затвердженими наказом МОЗ України N 6 від 17 січня 1995 року визначено таке:

П. 1.1. Судово-медична експертиза (дослідження) речових доказів (надалі-експертиза) у відділенні судово-медичної криміналістики (надалі-відділення), а також судово-медична експертиза на підприємницьких засадах проводиться згідно з Законом України "Про судову експертизу" (4038-12), процесуальним законодавством,

іншими законодавчими актами, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, даними Правилами та затвердженими нормативними документами Міністерства охорони здоров`я України.

П. 1.2. Експертизи у відділенні проводяться з метою визначення знарядь травми, їх диференціації та ідентифікації на підставі вивчення ушкоджень на тілі, одязі, взутті потерпілого. Крім цього, експертизи виконуються з метою ототожнення особи, визначення природи та елементного складу мікрооб`єктів, слідів, накладень, реконструкції ситуації, в якій були нанесені ушкодження.

П. 1.3. Для досягнення мети використовуються знання в галузі медичної криміналістики та застосовуються спеціальні лабораторні методи дослідження (антропологічні, біофізичні, технічні, фотографічні, рентгенівські, спектральні, математичні, комп`ютерні тощо).

1.24. Кожен висновок (акт) повинен складатися з таких розділів:

1.24.1. Вступної частини;

1.24.2. Дослідної частини;

1.24.3. Синтезуючої частини;

1.24.4. Підсумків;

1.24.5. Додатка (таблиці, малюнки тощо).

1.25. Вступна частина включає в себе титульний лист, запитання, які поставлені для вирішення експертизи, стислий виклад обставин справи.

1.26. Титульний лист документа заповнюється на бланку затвердженого МОЗ України зразка у точній відповідності до його тексту. В обставинах справи стисло викладаються відомості, які мають значення для виконання експертизи, необхідні дані з протоколу огляду місця події, відтворення обстановки і обставин події, результати експертиз, проведених раніше, відомості з медичних та інших документів.

1.27. Дослідна частина складається з двох розділів: речові докази і дослідження.

1.27.1. Перший розділ складають відповідно до положень пп.1.18 - 1.19 даних Правил. Крім цього подається перелік та стислі відомості про стан речових доказів, надісланих на експертизу.

1.27.2. У дослідженні докладно подається опис кожного речового доказу, ушкоджень, слідів, накладень. Перелічуються методики, які використовувались при їх дослідженні із зазначенням автора методу та року опублікування, режим роботи апаратури, умови проведення дослідження. При виконанні експериментів робиться запис

про їх кількість та умови проведення. Результати дослідження з посиланням на номер ілюстрацій (фотознімки, малюнки, контактограми, рентгенівські зображення тощо) викладають після кожної використаної методики.

1.28. У синтезуючій частині узагальнюються дані, що отримані при проведенні досліджень, для обґрунтування підсумків та проводиться порівняння одержаних даних з результатами експертиз проведених раніше.

1.29. У підсумках формулюються короткі відповіді на поставлені перед експертизою запитання. Вони повинні ґрунтуватись на результатах проведеного комплексу досліджень.

Суд погоджується з аргументом сторони захисту в тім, що висновок експерта повинен складатися з певних розділів, визначених у даному випадку п. 1.24 Правил. Однак, у даному випадку експерт у своєму висновку не посилався на проведення якихось спеціальних лабораторних методів дослідження (антропологічні, біофізичні, технічні, фотографічні, рентгенівські, спектральні, математичні, комп`ютерні). Про виконання експериментів не стверджував. Отже, й посилання на них, очевидно, що з цих підстав відсутнє, оскільки, як наведено судом вище, структура дослідної частини визначається видом експертизи.

При цьому експертом у дослідній частині висновку детально наведено обставини справи, дослідженні матеріали справи, додатково витребувані матеріали, що були надані судом у розпорядження експерта, пояснено походження заключення вузького спеціаліста лікаря рентгенолога тощо. Структура висновку в цілому відповідає вимогам Інструкції, Правил та процесуального закону.

Суд звертає увагу, що претензії до висновку експерта зі сторони захисту в основному зводяться до незгоди з підсумками експерта, які є схожими з попередніми висновками. Судом також раніше задовольнялося клопотання сторони захисту та допитувався експерт ОСОБА_9 фактично з тих самих питань, що й наразі викликають сумнів у сторони захисту.

Однак, на думку суду, сама пособі незгода сторони захисту з підсумками експертного висновку не є достатньою підставою для виклику експерта та з`ясування питань, які вже за ініціативою сторони захисту з`ясовувалися під час допиту іншого експерта, та які є фактично ідентичними.

Суд погоджується з доводами потерпілого, що задоволення такого клопотання призведе до затягування строку розгляду справи, який триває більше року.

Не оцінюючи висновок експерта на даній стадії, тим не менш, суд уважає, що допит експерта з тих самих підстав, що і раніше, не призведе до бажаного стороною захисту результату, яким є намагання спростувати висновок експерта в тій частині, з якою сторона захисту фактично не погоджується.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 4 квітня 2019 року у справі «Ходжич проти Хорватії» за заявою № 28932/14 зазначив, що захист повинен мати можливість ефективно оскаржувати висновок експерта за допомогою іншого експерта. Суд повторює, що форми, в яких захист може звернутися за допомогою до експертів, можуть бути різними.

Разом з тим, у даній справі остання додаткова судово-медична експертиза була призначена саме за клопотанням сторони захисту. На вирішення експертизи ставилися питання у редакції, запропонованій стороною захисту. Той факт, що експертом надано відповіді, які не влаштовують сторону захисту, не є безумовною підставою для допиту експерта.

У зв`язку з цим, суд уважає, що клопотання захисниці обвинуваченого про виклик та допит експерта не підлягає задоволенню.

Разом з тим суд вказує, що за змістом положень ч. 10 ст. 101КПК України висновок експерта не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Водночас незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному процесуальному рішенні.

Керуючись ст. 101, 102, 350, 356, 369-374 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про виклик та допит експерта - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 01.05.2025. Повний текст не оголошувався у зв`язку з неявкою учасників на проголошення ухвали у призначений час.

Суддя ОСОБА_1