Справа № 296/5683/25
Ухвала

Іменем України

25 серпня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні №1-35/08 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

встановив:

До Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні №1-35/08, а саме скасування накладеного постановою ст.слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 23.01.2007р. під час здійснення досудового розслідування кримінальної справи №06/080914 житлового будинку в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4537321.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримала, просила його задовольнити, звертає увагу, що засуджений повністю відбув призначене покарання.

Прокурор проти скасування арешту з майна по кримінальній справі фактично не заперечує, проте просить звернути увагу, що можливо дане питання підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Потерпілі по справі відсутні.

Про час та місце розгляду заяви про скасування арешту з майна неодноразово належним чином повідомлявся засуджений. В судове засідання не з`явився, заяв, клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи №1-35/08, матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, постановою ст.слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 23.01.2007 року, за результатами розгляду матеріалів кримінальної справи на підставі довідки БТІ на право власності на незакінчене будівництво, накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 . Арешт накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна (а.с.209 Т.2).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.04.2025р., за реєстраційним номером обтяження 4537321, Бердичівською державною нотаріальною конторою 22.02.2007 року зареєстровано арешт нерухомого майна об`єкту обтяження - будинку АДРЕСА_1 , на підставі постанови про накладення арешту на майно, винесеної слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 .

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2008 року ОСОБА_5 визнано виннуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Згідно ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном 3 роки. На підставі ст.77 КК України вирішено призначену ОСОБА_5 додаткову міру покарання у виді конфіскації всього майна не виконувати.

Вирок набрав законної сили 08.06.2010 року та звернутий до виконання.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2011р. ОСОБА_5 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Питання про зняття арешту з майна, належного ОСОБА_5 , судом при постановленні судового рішення, так і на даний час не вирішено.

Згідно пункту 9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012 року), запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно статті 125 КПК України (1960 року), слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

Згідно статті 125 КПК України (1960 року), накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно статті 404 КПК України (1960 року) якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Згідно статті 409 КПК України (1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Оскільки вирок від 04.11.2008 у справі №1-35/08 ухвалений Корольовським районним судом м.Житомира та набрав законної сили, розгляд клопотання про скасування арешту майна належить до компетенції цього ж суду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Так, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження суд повинен гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, ст.1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що кримінальне провадження завершене шляхом постановлення вироку, вирок виконано повністю, конфіскація судом не застосовувалась на підставі ст.77 КК України, засудженого звільнено від покарання в зв`язку із закінченням іспитового строку в 2011р., на момент звернення із заявою про скасування арешту з майна ОСОБА_5 жодних відомостей про відкриті виконавчі провадження відносно нього немає, борги перед державою відсутні, потерпілі по справі відсутні, з урахуванням тривалого часу до дня звернення до суду з даною заявою з моменту як накладення арешту, так і постановлення вироку і до дня винесення даної ухвали більше 15 років, суд приходить до висновку, що потреба у арешті майна, належного ОСОБА_5 , відпала, отже клопотання захисника може бути задоволено.

Керуючись ст.ст.170-174, 369, 372, п.9 розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012 року), ст.ст.125, 324, 404, 409 КПК України (1960 року),-

ухвалив :

Скасувати арешт майна, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 постановою ст. слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 від 23.01.2007 року, та зареєстрованого Бердичівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.02.2007р. за №4537321.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7