№ 1-кп/756/827/25
В И Р О К

іменем України

13 березня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської обл., громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

27 січня 2024 року, близько 21 год. 25 хв., між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували біля зупинки громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук?яненка, 14-А, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у той же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої лицевої травми: перелому передніх кісток обох верхньощелепних пазух, перелому кісток носу, синця на спинці та скатах носа у верхнє-середній третині з переходом на повіки обох очей, садна на слизовій верхньої губи в центрі та кінчику язика, скол коронки одного зуба верхньої щелепи ліворуч по ріжучій частині, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, на строк понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні ним злочину визнав, зокрема показав, що дійсно 27.01.2024, близько 21 год., біля зупинки громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук?яненка, 14-А, наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_8 .

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, вчиненим із прямим умислом, а також обставину, що пом`якшує покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно статей 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Суд не знаходить підстав врахувати обставину, яка пом`якшує покарання (щире каяття), яка вказана в обвинувальному акті, оскільки окрім визнання факту вчинення злочину, щире каяття - це ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Вказані обставини матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема те, що обвинувачений офіційно непрацюючий, раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_5 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді обмеження волі в мінімальній межі санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, з його реальним відбуванням, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_5 статей 69, 75 КК України.

Окрім цього, 25.11.2024 ОСОБА_9 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4 800 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., заподіяної внаслідок кримінального правопорушення у порядку, визначеному ст. 128 КПК України.

Зокрема, в обґрунтування своїх позовних вимог в частині матеріальних збитків, ОСОБА_9 , посилається на те, що внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ним понесені витрати на лікування у розмірі 4 800 грн.

Крім завданої майнової шкоди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 завдана і моральна шкода, яка полягає у фізичному болю, завданому потерпілому стресу та моральних стражданнях перенесених потерпілим, які виразились в порушенні нормального способу життя.

Таким чином, виходячи із наведених обставин, заподіяну моральну шкоду потерпілий ОСОБА_9 оцінює у розмірі 50 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав, вказуючи на скрутне матеріальне становище та завищені суми позовних вимог.

Прокурор при вирішенні питання щодо цивільного позову просив його задовольнити в межах доведеності.

Заслухавши думки сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріальну шкоду ОСОБА_9 обґрунтовує понесеними витратами на лікування внаслідок кримінального правопорушення.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Проте на підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження витрати, які понесено потерпілим у зв`язку з лікуванням.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки потерпілим не надано доказів, які б підтверджували понесення ним витратам на лікування.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, слід відзначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд визнає, що перераховані в позові обставини заподіяли позивачу моральні страждання та змінили уклад життя. При цьому, при визначенні розміру відшкодування завданої шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає встановленим у судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди через нанесення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, зміну нормального перебігу його життя та психологічних переживань, відповідальність за яку покладається судом на відповідача, та визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 50 000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Початок строку відбування ОСОБА_5 покарання рахувати з дня прибуття до місця відбування покарання і постановлення на облік у виправному центрі.

Цивільний позов ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1