ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5689/24 Номер провадження 11-кп/814/1110/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001288 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 січня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 задоволено. Кримінальне провадження № 0001288 від 04.07.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ухвалою суду, органом досудового розслідування встановлено, що в період часу з середини грудня 2011 року до 18 січня 2012 року, невстановлена особа, таємно шляхом пошкодження даху, проникла до гаражного приміщення, що на території гаражного кооперативу «Колесо» по вул. Примакова в м. Полтава, звідки викрала запчастини до автомобіля, металеву шафу, металеві диски, домкрати в кількості 2 шт., металеву драбину, електричні насоси в кількості 2 шт., електричні точила, станок для свердління, автомобільні інструменти, які належали ОСОБА_6 .

Крім того, в період часу з середини грудня 2011 року по 18 січня 2012 року, невстановлена особа, перебуваючи у гаражному приміщені розташованому у гаражному кооперативі «Колесо», що по вул. Примакова в м. Полтаві, незаконно заволоділа автомобілем «Москвич 408», д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 .

Ухвалюючи рішення суд зазначив, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України, по факту яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001288 від 04.07.2014, сплинув, особу, причетну до вчинення вказаного злочину, не встановлено, тому суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На ухвалу суду потерпіла подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, оскільки вважає, що досудове розслідування проведено поверхово.

Вказує, що спершу справу було розпочато з неправильною кваліфікацією та вказану справу було закрито. Потім 21.01.2012 було розпочато кримінальне провадження № 123210094, яке в подальшому було знищено, а у даному кримінальному провадженні були долучені сфабриковані докази. Розслідування фактично не проводилося.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Аналізуючи надані матеріали, колегія суддів вважає, що висновок суду про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про закриття кримінального провадження є правильним з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0001288 за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та нетяжким злочином, відповідно.

Колегією суддів встановлено, що 17.02.2012 було розпочато кримінальну справу № 123210094 по факту крадіжки майна, належного ОСОБА_6 , яка була зупинена постановою слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС в Полтавській області від 15.02.2012.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2014 року зобов`язано прокуратуру Полтавської області вжити заходів для внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення крадіжки з гаража ОСОБА_6 , оскільки кримінальна справа № 123210094 була порушена 16.02.2012 та зупинена 26.04.2012 за ч.3 ст. 206 КПК України в редакції 1960 року.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України були внесені до ЄРДР 04.07.2014 за № 0001288.

Постановою ст. слідчого СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 19.03.2015 кримінальне провадження № 0001288 було закрито за відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яка була скасована заступником прокурора Полтавської області від 24.12.2015.

Відповідно до доручення заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури 30.08.2018 внесені відомості за № 0000249 за ч.1 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння автомобілем, який належить ОСОБА_6

30.09.2018 кримінальне провадження № 0000249 об`єднане з кримінальним провадженням № 0001288 в одне кримінальне провадження під № 0001288.

Всі отримані продовж досудового розслідування, починаючи з 17.02.2012 докази містяться в матеріалах кримінального провадження.

Тому доводи потерплої, що кримінальне провадження № 123210094 знищено не відповідає дійсності.

Під час досудового розслідування було встановлено, що в період часу з середини грудня 2011 року по 18 січня 2012 року, невстановлена особа, таємно шляхом пошкодження даху, проникла до гаражного приміщення, що на території гаражного кооперативу «Колесо» по вул. Примакова в м. Полтава, звідки викрала запчастини до автомобіля, металеву шафу, металеві диски, домкрати в кількості 2 шт., металеву драбину, електричні насоси в кількості 2 шт., електричні точила, станок для свердління, автомобільні інструменти, які належали ОСОБА_6 .

Крім того, в період часу з середини грудня 2011 року по 18 січня 2012 року, невстановлена особа, перебуваючи у гаражному приміщені розташованому у гаражному кооперативі «Колесо», що по вул. Примакова в м. Полтаві, незаконно заволоділа автомобілем «Москвич 408», д.н.з. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 .

Згідно наявних матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було вжито низку слідчих та розшукових заходів, спрямованих на встановлення особи правопорушника, однак повідомлення про підозру нікому не було вручено, тобто не було встановлено особу, яка вчинила вищевказане кримінальне правопорушення.

Частина 3 статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, тобто віднесено до тяжкого злочину.

Частина 1 статті 289 КК України (на час вчинення кримінального правопорушення)передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк, тобто віднесено до нетяжкого злочину.

Як встановлено ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З моменту вчинення зазначених кримінальних проступків минуло понад 10 років.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Цією нормою законодавець установив обов`язкове правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження в разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Оскільки особу, яка вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.289 КК України, органом досудового розслідування не встановлено, при цьому, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і дане кримінальне правопорушення, як зазначено вище, відноситься до тяжких та нетяжких злочинів, а з моменту вчинення тяжкого злочину минуло більше 10 років, суд ухвалив правильне рішення про задоволення клопотання прокурора та обґрунтовано закрив кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що орган досудового розслідування дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин справи. Матеріалами провадження підтверджується те, що орган досудового розслідування неодноразово вживав процесуальних заходів для перевірки заяви потерпілої щодо вчинення стосовно неї кримінальних правопорушень, у тому числі допитувалися свідки, виконувалися заходи по встановленню місця знаходження викраденого майна, зокрема автомобіля, що не дали позитивних результатів у встановленні особи, яка вчинила кримінальні правопорушення.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи. В свою чергу суд, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України), що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладене в рішенні по справі № 545/51/22 від 07 червня 2023 року.

Однак, як вбачається з доводів апеляційної скарги потерпілої, остання не зазначає конкретних осіб, які могли вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 289 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про наявність осіб, які вчинили (чи могли вчинити) кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що об`єктивних даних щодо осіб, які заволоділи майном потерпілої, матеріали кримінального провадження не містять, потерпіла і в апеляційній скарзі не зазначає конкретних осіб, які могли б вчинити стосовно неї кримінальне правопорушення, а лише заперечує правову кваліфікацію правопорушень. Не зазначає у своїй апеляційній скарзі і будь-яких процесуальних норм, яких не дотримався орган досудового розслідування, або не вчинення органом досудового розслідування процесуальних дій для встановлення особи правопорушника.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку існують вичерпні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч. 1 ст.284 КПК України. Вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 285/664/20 від 28 грудня 2020 року, згідно яких за змістом ст.284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх визначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості закриття кримінального провадження № 0001288 від 04.07.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001288 від 04.07.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4