Справа № 338/766/24
Провадження № 11-кп/4808/156/25
Категорія ч.1ст. 248КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Богородчанського районного суду від 02 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000005 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.248КК України,-

в с т а н о в и в:

Вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний, раніше не судимого,-

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.248 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України, на ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до закону.

Згідно вироку, 11.01.2024, близько 11:00 год., ОСОБА_8 , з метою незаконного полювання, всупереч ст.13 Конституції України, ст.ст.4, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.2, 12, 20, 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», маючи при собі мисливську рушницю «МР-43» Win № НОМЕР_1 , прибув на територію кварталу 53 виділу 1 Посіцько-Нивочинського лісництва Спеціалізованого лісомисливського науково-дослідного природно-заповідного господарства «Чорний ліс», який на підставі рішення депутатів Івано-Франківської обласної ради четвертої сесії другого демократичного скликання від 26.04.1995 відноситься до природно-заповідного фонду зоологічного заказника місцевого значення, та розташований поблизу с. Нивочин Старобогородчанської територіальної громади Івано-Франківського району.

Перебуваючи у вказаних лісових угіддях, він побачив тварину виду «Оленя європейського», якого вирішив незаконно вполювати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, порушуючи встановлений порядок відтворення та використання тваринного світу, як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи умисно, з корисливих спонукань, та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільний небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного добування тварини виду «Олень європейський», який перебуває у стані природної волі, не маючи дозволу на добування (відстріл) тварин, у період воєнного стану, із власної мисливської рушниці «МР-43» Win № НОМЕР_1 здійснив прицільний постріл у самця «Оленя європейського», від чого останній загинув.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, розібрав тушу тварини виду «Олень європейський» та за допомогою невстановленого слідством транспортного засобу, доставив до місця свого проживання, що в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області, та розпорядився на власний розсуд.

В результаті вказаних незаконних дій, ОСОБА_8 довів свій злочинний умисел до кінця, внаслідок чого заподіяно істотну шкоду довкіллю на загальну суму 478888,15 гривень, що становить 316,3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 248 КК України.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Наполягає на ухваленні нового вироку, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.248 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

В решті просив вирок залишити без змін.

Свої апеляційні вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.65 КК України та не враховано роз`яснень Верховного Суду щодо призначення покарання.

Вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_8 призначено занадто м`яке покарання, яке не відповідає конкретним обставинам кримінального правопорушення та посткримінальній поведінці особи винуватого. Крім того, суд першої інстанції безпідставно застосував ст.69-1 КК України.

Захисники обвинуваченого подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора. Вважають вирок Богородчанського районного суду від 02.01.2025 року законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор підтримав апеляційну скаргу, а обвинувачений, його захисники та представник потерпілого заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скаргу прокурора слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Розгляд кримінального провадження проводився судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність винуватості обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, сторонами кримінального провадження не оскаржено.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Перевіривши доводи прокурора про призначення покарання, яке внаслідок м`якості не відповідає вчиненому правопорушенню та особі обвинуваченого, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, врахував що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відносяться до кримінальних проступків, судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання. обставин передбачених ст.67 КК України не встановлено. Крім того, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Також судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 в силу ст.66 КК України: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому в розмірі 10000 грн (16.01.2025 року).

Апеляційному суду захисниками надано платіжні документи, які підтверджують продовження обвинуваченим відшкодування заподіяної шкоди та судових витрат. Так, на момент апеляційного розгляду він частково відшкодував витрати Спеціалізованого лісомисливського науково-дослідного природно-заповідного господарства «Чорний ліс» на правову допомогу та на відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 20000 грн.

Часткове відшкодування шкоди у зазначеному розмірі в судовому засіданні підтвердив представник СЛНДПЗГ «Чорний ліс». При цьому він зазначив, що на гроші, які сплачує обвинувачений будуть придбані молоді тварини та відновлено поголів`я у заказнику. Вважав, що покарання у виді обмеження волі не сприятиме більш швидкому відшкодуванню шкоди.

Врахувавши зазначені обставини, апеляційний суд погоджується з тим, що покарання призначене судом першої інстанції є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та найшвидшому відшкодуванню шкоди.

Щодо доводів сторони обвинувачення про безпідставне застосування вимог ст.69-1 КК України не заслуговують на увагу апеляційного суду. Покарання призначене судом першої інстанції не було обмежено положеннями зазначеної норми права, а тому посилання на неї у мотивувальній частині вироку не впливає на правильність вироку в частині покарання.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваний вирок в частині покарання є законним, обґрунтованим та вмотивованим. В іншій частині вирок не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Богородчанського районного суду від 02 січня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5