Справа № 289/949/25
Номер провадження 1-кп/289/154/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000044 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борщів, Радомишльського району, Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 14.03.2025 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 680 грн,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2025 року близько опівночі у ОСОБА_2 , яка перебувала в с. Борщів Радомишльської ТГ Житомирського району Житомирської області, виник злочинний умисел на незаконне проникнення до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою дрібного викрадення чужого майна.

В подальшому цього ж дня близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, прийшла до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_3 з метою дрібного викрадення чужого майна та без розриву у часі, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі власника ОСОБА_3 , без законних на те підстав, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненою, що за нею ніхто не спостерігає, проникла до подвір`я вказаного домоволодіння та без розриву у часі підійшла до приміщення господарської будівлі, де через незамкнені двері таємно, умисно, незаконно, проникла у середину вказаного господарського приміщення, чим порушила недоторканість іншого володіння ОСОБА_3 та здійснила дрібне викрадення майна ОСОБА_3 .

28.03.2025 постановою Радомишльського районного суду ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння ОСОБА_3

ОСОБА_2 у заяві від 02.06.2025, яка підписана останньою та її захисником ОСОБА_4 , зазначила, що вона беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надала згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за її відсутністю.

З поданої до суду потерпілою ОСОБА_3 заяви, вбачається, що остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння.

Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченою кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винної, яка має не зняту та непогашену судимість, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, а саме щире каяття та визнання вини, наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України та вважає за необхідне обрати їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Разом з цим, суд враховує, що ОСОБА_2 було засуджено вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.03.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн і на момент вчинення інкримінованого правопорушення в даному кримінальному провадженні, штраф сплачений не був.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався. Цивільний позов у не заявлено.

Підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.03.2025 у виді штрафу в розмірі 680 грн та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 680 (шісот вісімдесят) гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1