Справа№ 953/3651/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у залі судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2025 за № 0000396 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Меклета Краснодарського краю РФ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_2

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , будучи громадянином України, який проживає у квартирі АДРЕСА_3 , не маючи постійного офіційного джереда доходу, маючи знання та навички роботи у програмі "PHOTOSHOP", вчинив злочин проти авторитету органів державної влади, пов`язаний з підробленням офіційного документу, вчинений за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_6 , який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання щодо підроблення офіційного документу, у період з 26 липня по 08 серпня 2024 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, звернувся до ОСОБА_2 , який займався діяльністю, пов`язаною з копіюванням документів у копіювальному центрі за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська 38-А, та запропонував останньому за грошову винагороду здійснити підроблення офіційного документу, а саме: «Витягу з єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів» щодо ОСОБА_7 , на що ОСОБА_2 надав свою добровільну згоду.

Так, продовжуючи реалізацію протиправного умислу, ОСОБА_2 , у період з 26 липня по 08 серпня 2024 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, отримав від ОСОБА_6 необхідну інформацію щодо громадянина ОСОБА_7 , що була потрібна для створення підробленого офіційного документу, який посвідчує перебування останнього на військовому обліку.

Разом з цим, у вищезазначений період часу ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем роботи за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська 38-А, здійснив виготовлення підробленого документу, а саме: електронної копії «Витягу з єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів № 2132» щодо ОСОБА_7 , тобто виготовив електронну копію вказаного витягу за відповідною формою, наклав на електронну копію печатку та підпис від імені відповідної посадової особи центру надання адміністративних послуг м. Харкова.

Так, на початку серпня, але не пізніше 08.08.2024, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_2 підроблену електронну копію «Витягу з єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів № 2132» щодо ОСОБА_7 , за що сплатив ОСОБА_2 грошову винагороду в сумі 300 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 у групі з ОСОБА_6 здійснили спільно всі дії, які вважали за необхідне для доведення до кінця кримінального правопорушення, пов`язаного з підробленням офіційного документу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У підсумку ОСОБА_2 спільно, за попередньою змовою з іншою особою, у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з підробленням офіційного документу, основними складовими взаємопов`язаними ознаками та мотивами якого є:

- корисливий мотив - з метою незаконного збагачення;

- вчинення злочину групою осіб, за попередньою змовою між собою, оскільки була домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь, тобто, мала місце наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони;

- вчинення злочину у вигляді вкладеої форми співучасті, так як вона полягала у розподілі ролей, тобто наявна різнорідність діянь співучасників;

спільні дії співучасників, в ході яких вони спиралися один на одного, а між їхніми діями наявний причинний зв`язок;

- усвідомленість співучасників того, що спільними діями вони вчинили злочин, бажали та свідомо допускали настання суспільно-небезпечних наслідків;

- спрямованість всіх дій, пов`язаних з підробленням електронної копії «Витягу з єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів № 2132», і не приховане бажання цього, характеризуються його усвідомленістю того, що він в умовах воєнного стану вчинив дії, спрямовані проти авторитету органів влади.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, тобто підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, і який звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою та збут такого документа, вчинене за попереднью змовою групою осіб.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 11.04.2025 між старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, визнав, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 11.04.2025 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, щиро розкаявся.

При цьому, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_2 у межах санкції, встановленої за ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчинених ОСОБА_2 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 11.04.2025 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінального покарання, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікації злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 3 ст. 358 КК України.

Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_2 не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Судом враховуються дані про особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця х. Меклета, Краснодарського краю, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого інвалідності, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуваючого, раніше не судимого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що також зазначено стороною обвинувачення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Узгоджена між сторонами міра покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим, і призначення останьому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

За таких обставин суд вважає, що виправленню обвинуваченого ОСОБА_2 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, відповідно до ч. 2 ст. 473 КК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, суд вважає, що угода, укладена 11.04.2025, про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_2 визнав вину, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_2 визначити узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судовим розглядом, обвинувачений ОСОБА_2 для вчинення злочинів використовував належний йому комп`ютер чорного кольору: FUJITSU, Serial №: YLHR066097, MAC: 901B0E1782CA, на який під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 накладено арешт.

За наведених обставин, суд зазначає про наявність правових підстав для застосування у даному кримінальному провадженні положень ст. 96-1 КК України, та конфіскації зазначеного речового доказу у власність держави.

Керуючись ст. 7, 100, 314, 368-371, 373, 374, 394, 395, 468-475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11.04.2025 між старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396 від 09.04.2025.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26.11.2024 справі № 953/7913/24 (провадження №1-кс/953/8618/24) на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: мобільний телефон Samsung Galaxy A24, s/n: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою: НОМЕР_4 (в чохлі синього кольору, має розбитий екран); мобільний телефон Samsung Galaxy A7, s/n: НОМЕР_5 ; IMEI: НОМЕР_6 ; IMEI 2: НОМЕР_7 , з сім карткою: НОМЕР_8 (в чохлі чорного кольору); комп`ютер чорного кольору: FUJITSU, Serial №: YLHR066097, MAC: 901B0E1782CA; флеш носій Apacer чорного кольору з червоною вставкою. З боку на залізній частині є заводський напис 32 Gb, а також інший дрібний напис, який неможливо зчитати.

Речові докази мобільний телефон Samsung Galaxy A24, s/n: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 , з сім карткою: НОМЕР_4 (в чохлі синього кольору, має розбитий екран); мобільний телефон Samsung Galaxy A7, s/n: НОМЕР_5 ; IMEI: НОМЕР_6 ; IMEI 2: НОМЕР_7 , з сім карткою: НОМЕР_8 (в чохлі чорного кольору); флеш носій Apacer чорного кольору з червоною вставкою. З боку на залізній частині є заводський напис 32 Gb, а також інший дрібний напис, який неможливо зчитати, - після набрання вироком законної сили передати власнику ОСОБА_2 .

Застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ комп`ютер чорного кольору: FUJITSU, Serial №: YLHR066097, MAC: 901B0E1782CA, конфіскувати у власність держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1