ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/297/25 Справа № 697/2668/24 Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000177 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу, 26.07.2024 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК, переглянутий вироком Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до 2 років пробаційного нагляду, за ч.3 ст. 357 КК - до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, за ч. 1 ст. 358 КК - до 1 року пробаційного нагляду, за ч. 4 ст. 358 КК - до 1 року 2 місяців пробаційного нагляду та на підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки; на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК на ОСОБА_7 покладено виконання відповідних обов`язків

засуджено за ч.1 ст.309 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-24/16855-НЗПРАП від 25.11.2024 в розмірі 1591 грн. 80 коп.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 21.11.2024 близько 10 год. 00 хв., більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи по вул. Київській в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно придбав шляхом знахідки на землі прозорий зіп-пакет із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 13.21 г, який поклав до внутрішньої кишені карману куртки. Таким чином незаконно придбав і став зберігати при собі вищевказаний наркотичний засіб без мети збуту до моменту його вилучення працівниками відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, після його затримання 21.11.2024 о 15год 15 хв. на зупинці громадського транспорту по вул. Київська, в м. Каневі Черкаського району Черкаської області.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК, за сукупності вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024 з ухваленням вироку Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024, застосувавши співвідношення, визначене п.5 ч.1 ст.72 КК, та призначити остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі. У вступній частині вироку вказати на наявність у ОСОБА_10 судимості за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024 ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК. У решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не дотримався вимог ст.71 КК та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: не визначив ту частину покарання за попереднім вироком суду, яку на час вчинення нового кримінального правопорушення не відбуто.

Причиною неврахування судом покарання за попереднім вироком стало неналежне з`ясування даних про особу обвинуваченого, оскільки у вироку суд послався лише на факт направлення прокурором до суду 23.07.2024 обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч.3 ст. 357 КК, проте не врахував, що за результатами судового розгляду цього обвинувального акту Канівським міськрайонним судом Черкаської області від 26.07.2024 ухвалено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК до 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК.

За результатами апеляційного перегляду вказаного судового рішення в частині призначеного покарання вироком Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до 2 років пробаційного нагляду, за ч.3 ст. 357 КК - до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, за ч. 1 ст. 358 КК - до 1 року пробаційного нагляду, за ч. 4 ст. 358 КК - до 1 року 2 місяців пробаційного нагляду та на підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки. На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК на ОСОБА_7 покладено виконання відповідних обов`язків.

Відтак, на час судового розгляду вказаного кримінального провадження вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024 стосовно ОСОБА_7 вступив у законну силу.

З матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він вчинив 21.11.2024, тобто у період невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024, у який судом апеляційної інстанції скасований в частині призначеного покарання. Таким чином обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 26.07.2024, а відтак суду при призначенні покарання належить застосовувати положення ст.71 КК.

Зазначає, що вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом в порушення вимог ст.ст.65, 50 КК України належно не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який раніше 11 разів притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, і пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Також він неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Апелянт вважає, що оскільки кримінальне правопорушення було вчинено до повного відбуття покарання за попереднім вироком, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК із застосуванням п. 5 ч. 1 ст. 72 КК, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з мотивів викладених у ній;

- обвинувачений та його захисник, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання в кримінальному провадженні в суді першої інстанції 03.12.2024 проводилось у спрощеному порядку, який передбачений ст.382 КПК.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК, оскільки він відповідно до письмової заяви, доданої до обвинувального акту, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості - колегія суддів вважає обґрунтованими та погоджується з ними, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

В ході розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 26.07.2024 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК до 2 років пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК. Дане судове рішення було предметом апеляційного перегляду в частині призначеного покарання, вироком Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до 2 років пробаційного нагляду, за ч.3 ст. 357 КК - до 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, за ч. 1 ст. 358 КК - до 1 року пробаційного нагляду, за ч. 4 ст. 358 КК - до 1 року 2 місяців пробаційного нагляду та на підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки. На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 4 ч.3 ст. 59-1 КК на ОСОБА_7 покладено виконання відповідних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком, він вчинив 21.11.2024, тобто в період невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024, у який судом апеляційної інстанції скасовано в частині призначеного покарання.

Таким чином, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягло у незастосуванні ст.71 КК з урахуванням ст. 72 КК України, що підлягали застосуванню і як наслідок, неправильного призначення покарання та відповідно до ст. 409 КПК, є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції.

Диспозицією ч. 2 ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, колегія суддів вважає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, але місцевий суд, в порушення вказаних норм, не врахував особу засудженого, а саме, те що ОСОБА_7 не працює, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, і пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК у період невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024, у який судом апеляційної інстанції фактично внесено зміни в частині призначеного покарання лише за ч.4 ст.358 КК.

Таким чином, призначене покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, що відповідно до ч. 2 ст. 409 та ст. 414 КПК України є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, через його м`якість і неправильне застосування кримінального закону та постановити в цій частині новий вирок.

Керуючись п.3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, ст.ст. 413, 414, 420 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК, за сукупності вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024, переглянутий вироком Черкаського апеляційного суду від 27.11.2024, застосувавши співвідношення, визначене п.5 ч.1 ст.72 КК, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на 2 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженої на облік за місцем відбування покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3