Справа №212/9578/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001333 від 10.09.2024, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 на посаді оператора взводу радіорозвідки розвідувальної роти, учасника бойових дій, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 20.03 години 09 вересня 2024 року, без передбаченого законом дозволу придбав корпус гранати РГД-5 та запал ручної гранати типу УЗРГМ-2 та з метою їх зберігання перемістив вказані предмети до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином носив та почав зберігати вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Виїздом на місце події за повідомленням до ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області по спеціальній лінії «102» 09 вересня 2024 року о 20.04 годині СОГ встановлено, що ОСОБА_3 вийшов з приміщення вищезазначеної квартири будинку на подвір`я з гранатою в руках.

09 вересня 2024 року у період часу з 21.15 години до 21.39 години проведений огляд місця події за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, неподалік будинку № 16а, під час якого виявлено та вилучено: корпус гранати, який згідно з висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/104-24/36855-ВТХ від 12.09.2024 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної, осколкової наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових речовин; запал ручної гранати, який згідно з висновком судової експертизи зброї № СЕ-19/104-24/36864-ВТХ від 13.09.2024 є модернізованим уніфікованим запалом ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, відноситься до категорії вибухових пристроїв, які ОСОБА_3 придбав, зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України, суду показав, що дійсно за обставин, викладених у обвинувальному акті, він був затриманий працівниками поліції, і в цей час у нього була граната. Також, пояснив, що він неодноразово виконував бойові завдання, де придбав гранату, але не пам`ятає коли і за яких обставин. Щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та, беручи до уваги, що прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передчасного законом дозволу.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особи винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває, інвалідності не має, не судимий, має постійне місце проживання, проходить військову службу в ЗСУ, де зарекомендував себе з позитивного боку як сумлінний, відповідальний, ініціативний та дисциплінований військовослужбовець та компетентний спеціаліст, має статус учасника бойових дій.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті Кримінального закону, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Положення ст. 65 КК визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, призначеного за певні види кримінальних правопорушень.

Разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при обранні заходу примусу, що застосовується від імені держави, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, винну особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком. Це може відбутися за умови, якщо винувата особа вчинила кримінальне правопорушення, до якого може бути застосована вказана стаття закону України про кримінальну відповідальність, а суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, що вбачатиметься не тільки з тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особи винного, але й інших обставин провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд вважає, що підлягає врахуванню проходження обвинуваченим військової служби, де він зарекомендував себе виключно з позитивного боку, прийняття ним активної участі у відсічі збройній агресії РФ, що додатково свідчить про недоцільність відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.

Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, і додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання дають суду підстави для висновку про можливість досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку, встановленого у ст. 75 КК, який був би достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Дія запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого, на час ухвалення вироку закінчилася, клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлено.

Процесуальні витрати, які складають згідно з довідками про витрати на проведення: судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/36855-ВТХ від 12.09.2024 в сумі 1514,53 грн, судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/36864-ВТХ від 13.09.2024 в сумі 1514,53 грн, відповідно до вимог ст. 122, 124 КПК України слід стягнути на користь держави з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_3 покласти на командира військової частини за місцем проходження засудженим військової служби, а в разі його звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у загальній сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп.

Речові докази: змиви з корпусу гранати РГД-5, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 4184), - знищити; 3 DVD-диски з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1