ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/659/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 389 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді Курила О.М., суддів Грошевої О.Ю. та Люшні А.І., при секретареві Болотові О.О., з участю прокурора Золочевського С.О., без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого обвинуваченого та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшла заява про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова від 04 12 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_1 , 2016 р.н., ОСОБА_2 , 2024 р.н., зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 10 2023 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді обмеження волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 10 2023 року та повністю приєднано невідбуту частину додаткового покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 10 2023 року, що становить 2 (два) місяці 10 (десять) днів позбавлення права керування транспортними засобами і остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження:

27 жовтня 2023 року вироком Київського районного суду м. Харкова, який набрав законної сили 29 листопада 2023 року, ОСОБА_1 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України до основного покарання у виді 1 року обмеження волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

24 01 2024 ОСОБА_1 письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді обмеження волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи що його позбавлено права керування транспортними засобами на один рік, а саме з 29 листопада 2023 року по 29 листопада 2024 року, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.389 КК України у разі ухилення від відбування цього покарання, діючи з прямим умислом, продовжив керувати транспортними засобами тобто ухилився від додаткового покарання.

В період позбавлення права керування транспортними засобами, діючи з прямим умислом 21 09 2024 року , близько 19-53 години, ОСОБА_1 керував транспортним засобом-мотоциклом vin: НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кар`єрній у м. Дергачі, Харківського району, Харківської області, порушив ПДР України, в результаті чого стосовно ОСОБА_1 інспектором УПП в Харківській області ДПП 21 09 2024 винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанова серії ЕНА № 3102112 від 21 09 2024 ), крім цього стосовно ОСОБА_1 інспектором УПП в Харківській області ДПП 21 09 2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ЕПРІ № 134089 від 21 09 2024). Таким чином, ОСОБА_1 порушив порядок і умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними.

Своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, ОСОБА_1 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.389 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням ст. 69-1 КК України та призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком просить частково приєднати невідбуту частину покарання у виді обмеження волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 10 2023 року та повністю приєднати невідбуту частину додаткового покарання, що становить 2 (два) місяці 10 (десять) днів позбавлення права керування транспортними засобами і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просив про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незастосування кримінального закону, який підлягає застосуванню.

Обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дмитрієв Ф.І. про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурора були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Надали заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Перевіряючи доводи прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ст. 69-1 КК України, колегія суддів вважає їх не позбавленими правових підстав, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Констатації підлягає факт, що за наявності вищевказаних обставин, призначення покарання у розмірі, який не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України є обов`язковим та безальтернативним.

Проте, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_1 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, що обґрунтовано визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Крім того, судом першої інстанції достовірно встановлено відсутність обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, а також, беручи до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати з розгляду кримінальних справ Верховного Суду України від 14 04 2016 року щодо застосування ст. 69-1 КК України, зокрема щодо неврахування при застосуванні положень ст. 69-1 КК України добровільного відшкодування шкоди або усунення збитків тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно, колегія суддів з огляду на принцип законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, використовуючи свої дискреційні повноваження, вважає за необхідне, враховуючи положення п.4 ч.1 ст. 409, п.4 ч.1 ст. 408 КПК України, змінити оскаржуваний вирок, зменшивши, на підставі ст. 69-1 КК України строк призначеного ОСОБА_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Так, санкцією ч. 1 ст. 389 КК України максимальним строком найсуворішого виду покарання є обмеження волі строком на 2 роки.

Отже, враховуючи положення ст. 69-1 КК України, ОСОБА_1 має бути призначено покарання не більше 1 року 4 місяців обмеження волі, що становить дві третини покарання за інкримінованою йому статтею.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_1 покарання підлягає зміні із призначенням нового покарання, яке відповідно до ст. 69-1 КК України за своїм розміром не буде перевищувати 2/3 максимального строку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 389 КК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п. 1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 04 12 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 389 КК України, в частині призначеного покарання, - змінити.

На підставі ст.69-1 КК України пом`якшити, призначене ОСОБА_1 , покарання за ч. 1 ст. 389 КК України та вважати його засудженим до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частині покарання у виді обмеження волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27 10 2023 року та повністю приєднати невідбуту частину додаткового покарання і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) місяці 10 (десять) днів.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

О.М. Курило О.Ю. Грошева А.І. Люшня