Єдиний унікальний номер 341/2196/23
Номер провадження 1-кп/341/36/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого: судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

провівши в приміщенні Галицького районного суду в м. Галич Івано-Франківської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000059 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , є особою з інвалідністю з дитинства 2-ої групи, раніше судимого;

1)16.11.2010 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 355, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 6 місяців арешту;

2)27.04.2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

3)23.01.2013 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст.ст. 69, 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

4)06.04.2016 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

5)23.09.2020 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Згідно супровідного листа Галицького районного суду, штраф у сумі 510 гривень сплачено 23.10.2020 року,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Так 03.06.2023 року, близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , вийшов на присадибну ділянку своєї дружини, що знаходиться у АДРЕСА_2 , щоб покосити траву. При цьому він побачив на краю земельної ділянки гілля від дерев і прийшовши до висновку, що їх поскладав ОСОБА_9 , який на той час знаходився на присадибній ділянці своєї тещі ОСОБА_10 у АДРЕСА_2 , та обробляв городину, і з яким у ОСОБА_4 тривалий час існують неприязні відносини, взяв це гілля і перекинув його на грядки сусіда.

Вказані дії помітив ОСОБА_9 , який зробив з даного приводу зауваження ОСОБА_4 , після чого між чоловіками виник словесний конфлікт у ході якого ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , щоб з`ясувати, чого той перекинув на земельну ділянку його тещі гілля дерев. В цей час у останнього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ,, ОСОБА_4 , маючи злість на останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно наніс останньому тупим твердим предметом два удари у ділянку голови, у результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку та рани у ділянках голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 03.06.2023 року біля 18:40 годин він вийшов в сад косити траву. За ним вийшла його дружина та двоє дітей. На косі об палки (патики) сусіда порвав жилу. Після чого став перекидати ці палки (патики) на ділянку ОСОБА_9 . Коли почув лайку ОСОБА_9 , який йшов в його бік та сварився нецензурно у його адресу. Потім ОСОБА_9 зайшов на його ділянку та ударив його рукою по обличчю справа та по нозі. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння, бо від нього був запах та він плутано розмовляв. На такі дії ОСОБА_9 він просто виставив вперед руку, після чого ОСОБА_9 , який був у стані алкогольного сп`яніння, присів, посидів хвилин 5 та пішов до свого двору. Чого він присів, він не знає. Крові у ОСОБА_9 не бачив. Жодного удару він ОСОБА_9 не наносив. Хвилин через 15 вискочила теща ОСОБА_9 та також накинулась на нього із лайкою. Потім приїхали співробітники поліції. Десь із 2019 року у нього постійно виникали конфлікти із ОСОБА_9 , який казав що він «зек», та що не хоче щоб він жив із ними поруч. До смерті ОСОБА_9 стосунки між ними не покращилися. Зазвичай між ним та ОСОБА_9 виникали конфлікти коли ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння Зазначені події тривали близько 5 хвилин. Свідками були його дружина та діти. Після цього він знаходився у себе вдома. Він викликав швидку для себе в той день, бо в нього заболіла голова. Синців у ОСОБА_9 він не бачив. Сам він не був у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в умисному спричинені ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою, а саме:

Потерпілий в судовому засіданні не допитувався, бо згідно копії свідоцтва про смерть, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні 28.11.2023 року пояснила, що ОСОБА_4 її чоловік із яким вона має добрі стосунки, а ОСОБА_9 їх сусід із яким у 2019 році стосунки зіпсувались, були неприязні, але конфлікти раніше обмежувались словесними перепалками. 03 червня 2023 року о 18:40 годин її чоловік ОСОБА_4 взяв бензокосарку та пішов косити траву на город за місцем їх мешкання у АДРЕСА_2 . То була субота, вона була не на роботі, тому пішла разом із ним згрібати траву. Діти грались також на городі неподалік від них. В процесі косіння чоловік косою зачепив гілки дерев що лежали на межі між їхньою земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_9 , які між собою межують. Вважає, що то були тички для квасолі. Вона із чоловіком вирішили що то гілки сусіда ОСОБА_9 , згребли їх та кинули на ділянку останнього. ОСОБА_9 в той час крапив городину на своїй ділянці. Побачивши їх дії із гілками, ОСОБА_9 став сваритися та погрожувати. Потім зайшов на їх ділянку, підійшов до її чоловіка, та намагався вдарити його ногою в пах, але удар прийшовся по нозі. Потім ОСОБА_9 вдарив її чоловіка лівою рукою по лівій щоці. Одягнутий ОСОБА_9 був у шорти та футболку, якого кольору не пам`ятає. ОСОБА_4 тильною стороною долоні вдарив ОСОБА_9 . Після удару, ОСОБА_9 присів, посидів трохи та пішов в бік свого городу. Вона із чоловіком забрали дітей та пішли до себе на подвір`я. ОСОБА_4 в той день алкоголь не вживав. Її чоловік при собі предмету схожого на пістолет не мав. Ударив її чоловік ОСОБА_9 один раз в обличчя. Крові у ОСОБА_9 не було. Із будинку, в якому вона живе із чоловіком вилучений був дитячій пістолет, який лежав у рюкзаку дитини. Вони викликали швидку, медики якої по приїзду вкололи ОСОБА_4 знеболювальне. Вона бачила, що до сусіда ОСОБА_9 також приїжджала швидка. Із ушкоджень її чоловік мав синець на щоці та синець на стегні. Їх земельна ділянка не огороджена. Поліція також приїжджала за викликом ОСОБА_9 .

Показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні 08 лютого 2024 року пояснила, що ОСОБА_4 знає, та неприязних стосунків між ними не було. А покійний потерпілий ОСОБА_9 був її зятем, із яким вона мала добрі стосунки. 03.06.2023 року вона була у себе вдома по АДРЕСА_2 . Вона мала лежачу матір, доглядала її та вийшла на подвір`я, коли побачила зятя ОСОБА_9 , який йшов з городу і тримав руку на голові, а між пальців руки текла кров. ОСОБА_9 сказав, що його вдарив двічі в голову кулаком ОСОБА_4 , при цьому у ОСОБА_4 в руці мабуть щось було, що розсікло йому голову. Вона принесла ганчірку, яку ОСОБА_9 притис до голови. Потім вона викликала швидку, по приїзду якої медичні працівники обробили рану та забрали зятя до лікарні. На її питання що сталося, ОСОБА_9 розповів, що сусід ОСОБА_4 накидав гілки на їх город, а він, ОСОБА_9 нахилився ті гілки позбирати та поскладати на межу. В той час, коли він нахилився за гілками, ОСОБА_4 двічі вдарив його по голові. Раніше конфліктів таких між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не було, але коли ОСОБА_4 п`яний, він завжди кричав та нецензурно лаявся і щодо ОСОБА_9 , і щодо неї і щодо її доньки, але вони слухали, але ніколи не відповідали. Взимку її донька із зятем та дітьми жили у квартирі в Бурштині, а влітку разом із нею в селі. На той час, в червні 2023 року, вони жили із нею. В лікарні зятю наклали шви та він повернувся додому. Що саме сталося на городі, вона не бачила, але чула шум від того, як ОСОБА_4 косить траву. Іншого шуму не чула.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні 08 лютого 2024 року пояснила, що ОСОБА_4 вона знає та має із ним неприязні стосунки. ОСОБА_9 був її чоловіком із яким вона мала добрі стосунки. 03.06.2023 року вона була на роботі в м. Івано-Франківськ. Про те що сталося між її чоловіком та ОСОБА_4 дізналася ввечері, від брата, дорогою додому із роботи. Із лікарні її чоловік повернувся ввечері коли йому поставили шви. Шви накладені були з лівого боку голови та лейкопластиром заклеєно було чоло. Після повернення додому, через деякий час, ОСОБА_9 стало гірше, тому він змушений був знову звернуся до лікарні, де проходив лікування 5 днів. Зі слів чоловіка їй відомо, що ОСОБА_4 двічі вдарив рукою у якій був якийсь предмет її чоловіка. Раніше із ОСОБА_4 виникали конфлікти, бо ОСОБА_4 вмикав постійно російську музику, висловлював погрози в її бік, в бік її дітей та покійного чоловіка. Зазвичай це відбувалось коли ОСОБА_4 був під дією якихось речовин. Наступного дня, тобто 04.06.2023 року ОСОБА_4 знову погрожував їй та її дітям. Також її чоловік розповів, що 03.06.2023 року він кропив бур`яни, коли побачив, як ОСОБА_4 кидає палки на грядки, які вже були посаджені. Тоді він, ОСОБА_9 , нахилився позбирати гілки і в той же час відчув удари, від яких присів, трошки посидів, а коли прийшов до тями, то пішов у двір.

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні 28.10.2024 року пояснила, що вона працює експертом в обласному бюро судово-медичної експертизи м. Івано-Франківськ. В зазначеній експертній установі проводились експертизи № 329 від 13.06.2023 року та №375/329-Д. Відповідно зазначених висновків експерта ОСОБА_14 , не можливо визначити чи від удару кулаком руки, чи від удару предметом схожим на пістолет, чи від удару іншого тупого предмету утворись ушкодження в ділянці голови потерпілого ОСОБА_9 , бо судово-медична експертиза проводилась після первинної хірургічної обробки ран. Час виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 може відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Крім показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Так, стороною обвинувачення суду надано та в судовому засіданні досліджено наступні письмові докази:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_9 звернувся із усною заявою про те, що 03.06.2023 року близько 19.20 годин в АДРЕСА_3 поряд із будинком на городі, ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт, ображав словесно та спричинив йому тілесні ушкодження голови.

Протокол огляду місця події від 03.06.2023 року, із фото таблицею до нього, проведеного у період часу із 20:50 годин по 21:30 годин, за участю ОСОБА_4 та за участю ОСОБА_11 . Місцем огляду стало домогосподарство в АДРЕСА_2 . На подвір`ї по ліву сторону розташований дерев`яний будинок, по праву сторону наявні стіл та дві лавки. На одній із лавок сидить чоловік, який назвався ОСОБА_4 . У чоловіка на лівій руці (кісті) наявна речовина червоного кольору, схожа на кров різних форм та розмірів. На краю столу знаходиться предмет чорного кольору, схожий на пістолет ПМ. Позаду будинку земельна ділянка, прохід до якої вільний. Частина земельної ділянки свіжоскошена, а на смузі із сусідньою земельною ділянкою по ліву сторону наявне гілля. З місця події вилучений предмет, схожий на пістолет виготовлений із пластику.

Протокол огляду предмету від 24.07.2023 року, який проведено за участю інспектора-криміналіста, предмету зовні схожого на пістолет ПМ чорного кольору, біля затворної частини якого наявні написи OFF, ON, а рукоятка обмотана липкою стрічкою. Зазначений предмет схожий на дитячій страйкбольний пістолет ПМ. Після огляду вказаний предмет із спец пакетом PSP1139179 поміщено у спец пакет PSP1139172.

Протоколи огляду предмету від 29.06.2023 року та 03.07.2023 року - медичних документів на ім`я ОСОБА_9 , а саме: довідки «Комп`ютерна томографія головного мозку та кісток черепа; виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1403 на ім`я ОСОБА_9 із Бурштинської центральної міської лікарні; зошиту, на титульній сторінці якого наявне прізвище ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 із записами медичного характеру; медичної карти стаціонарного хворого № 1403 на ім`я ОСОБА_9 ; копії карти виїзду ШМД № 351 А від 03.06.2023 року на ім`я ОСОБА_9 ; DVD-R диску із записом КТ голови та описом у вигляді довідки.

Висновок експерта № 329 (яку розпочато 13.06.2023 року, закінчено 07.07.2023 року), за висновками якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; рани в ділянках голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи, а саме 03.06.2023 року близько 19:00 годин.

Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, утворилась від дії тупого твердого предмета, яким могли бути руки, ноги так і інший тупий твердий предмет, могла утворитись як при нанесенні удару таким предметом у вказану ділянку тіла, так і при падінні тіла на площину та ударі цією ділянкою тіла до такого предмета.

ОСОБА_9 було спричинено не менше 2 х ударів в ділянки голови.

Висновок експерта № 375/329-Д додаткової судово-медичної експертизи від 25.07.2023 року, відповідно якої, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; рани в ділянках голови (про що свідчать наявність рубців в цих ділянках та викликало необхідність проведення операції первинної хірургії).

Оскільки, судово-медична експертиза ОСОБА_9 проводилась після первинної хірургічної обробки ран, морфологічна характеристика їх в медичних документах не описана, тому вирішити питання про те, які були рани та від дії яких предметів вони утворились немає можливості. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, утворились від дії тупого твердого предмета, якими могли бути кулак руки, предмет ззовні схожий на пістолет, так і інший тупий твердий предмет, могла утворитись як при нанесенні удару таким предметом у вказану ділянку, так і при ударі цією ділянкою тіла до такого предмета.

Прокурор надав суду протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 29.06.2023 року, який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання був допитаний під час досудового розслідування.

Сторона захисту заперечувала проти визнання таких показань в якості доказу, бо такі покази отримані під час досудового розслідування.

Вирішуючи питання належності та допустимості як доказу зазначеного протоколу, суд приходить до наступного:

Відповідно ч. 2 ст. 23 КПК України, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, безпосередність дослідження показань, речей і документів є однією з загальних засад кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У виняткових випадках показання свідка чи потерпілого можуть бути отримані судом під час досудового розслідування, якщо небезпека для життя і здоров`я, тяжка хвороба чи інші обставини можуть перешкодити їх майбутньому допиту в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань. У такому випадку допит організовується у слідчого судді, в судовому засіданні (ст. 225 КПК України).

Таким чином, законом передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час засідання, лише у разі коли ці особи були допитані слідчим суддею.

Тобто, позасудові показання померлого потерпілого не можуть бути враховані судом бо є недопустимим доказом, тому зазначений протокол допиту потерпілого суд не враховує при ухваленні вироку.

Стороною захисту суду надано наступні докази:

Ухвала Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року (яка набрала законної сили). Зазначеною ухвалою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 10.06.2023 року під № 0000062, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України закрито, на підставі п. 5 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

За змістом зазначеної ухвали ОСОБА_9 обвинувачувався в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , за наступних викладених в обвинувальному акті обставин:

03.06.2023 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_9 знаходився на присадибній ділянці своєї тещі ОСОБА_10 , яка проживає у АДРЕСА_2 , де обробляв городину.

У цей час на свою земельну ділянку, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_10 , вийшов ОСОБА_4 , який побачив на своїй присадибній ділянці гілля від дерев і, дійшовши висновку, що їх поскладав ОСОБА_9 , з яким у нього тривалий час існують неприязні стосунки, взяв ці гілля і перекинув їх на грядки сусіда.

Вказані дії помітив ОСОБА_9 , який зробив з цього приводу зауваження ОСОБА_4 , після чого між чоловіками виник словесний конфлікт. Під час цього конфлікту у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння фізичного болю ОСОБА_4 .

З цією метою ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 та, маючи злість на останнього, реалізовуючи свій злочинний умисел на завдання потерпілому фізичного болю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті тривалих неприязних стосунків, умисно наніс останньому один удар рукою у ділянку обличчя та один удар ногою у внутрішню частину стегна, чим завдав ОСОБА_4 фізичного болю, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

Аналізуючи зазначену ухвалу, суд констатує наступне. Відповідно до положень ст. 90 КПК Украі?ни, рішення національного суду має преюдиціальне значення, лише якщо воно набрало законноі? сили та ним установлено порушення прав людини и? основоположних свобод, гарантованих Конституцією Украі?ни и? міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада Украі?ни. Як наслідок, судове рішення має преюдиціальне значення для суду, якии? розглядає кримінальне провадження, тільки у визначених цією статтею випадках. Чиннии? КПК Украі?ни не містить інших положень, на підставі яких рішення судів могли б бути визнані преюдиціальними в кримінальному процесі, тобто такими, які звільняють суд від необхідності встановлення обставин, що підлягають доказуванню, шляхом дослідження и? оцінки всієі? сукупності доказів у кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що обставини вчинення кримінального правопорушення окреслені в ухвалі Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року не встановлювались на підставі повного та всебічного дослідження доказів у межах змагальної процедури за участю всіх фігурантів інкримінованого правопорушення, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України було закрито, на підставі п. 5 ч. 1, ч. 7 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Дослідивши докази по даній справі та давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, який вірно кваліфікований за ч. 2 ст. 125 КК України.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він жодного разу не бив ОСОБА_9 , а лише виставив вперед руку, після того як ОСОБА_9 ударив його рукою по обличчю та по нозі, спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків: дружини обвинуваченого ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 03.06.2023 року ОСОБА_4 тильною стороною долоні вдарив ОСОБА_9 . Після удару, ОСОБА_9 присів, посидів трохи та пішов в бік свого городу; свідка ОСОБА_10 , якій ОСОБА_9 одразу після події, повернувшись у двір, тримаючи руку на голові, між пальців якої текла кров, розповів, що його, коли він нахилився збирати гілки, двічі вдарив в голову кулаком ОСОБА_4 , при цьому у ОСОБА_4 в руці щось було, що розсікло йому голову; показами свідка ОСОБА_15 , яка надала покази про те, що зі слів чоловіка їй відомо, що ОСОБА_4 двічі вдарив рукою у якій був якийсь предмет її чоловіка, коли останній нахилився побирати гілки, коли відчув удари в ділянку голови, від яких присів, трошки посидів, а коли прийшов до тями то пішов у двір.

Крім того вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_9 звернувся із усною заявою про те, що 03.06.2023 року близько 19.20 годин в АДРЕСА_3 поряд із будинком на городі, ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт, ображав словесно та спричинив йому тілесні ушкодження голови; протокол огляду місця події від 03.06.2023 року, із фото таблицею до нього; висновками експертів № 329 та додатковим висновком № 327/329-Д, відповідно яких у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; рани в ділянках голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, а саме 03.06.2023 року близько 19:00 годин. ОСОБА_9 було спричинено не менше 2 х ударів в ділянки голови.

Пояснення обвинуваченого та його дружини про те, що ОСОБА_9 зайшов на земельну ділянку ОСОБА_4 та ударив його рукою по обличчю справа та по нозі, тому ОСОБА_4 перебував у стані необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Частина 1 ст. 36 КК України визначає, що необхідна оборона, це дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Виходячи із змісту ст. 36 КК України, дії особи, що захищається, визнаються правомірними лише у випадку, якщо вони були вчинені протягом усього часу існування підстави для захисту, тобто своєчасно.

Обґрунтування ОСОБА_4 правомірності своїх дій тим, що потерпілий перший вдарив його в обличчя та по нозі, спричинивши фізичний біль, суд, незважаючи на аналогічні свідчення свідка ОСОБА_11 , (дружини обвинуваченого), не може кваліфікувати за ч.1 ст.36 КК України як необхідну оборону, оскільки суспільно небезпечне посягання ОСОБА_9 на здоров`я Хоміцького після удару в обличчя та нозі припинилось тому не потребувало захисту з його, ОСОБА_4 , боку, бо ОСОБА_4 двічі вдарив ОСОБА_16 в ділянку голови вже коли ОСОБА_16 нахилився позбирати гілки, що підтверджується показами свідків ОСОБА_10 ,та ОСОБА_15 .

Такі дії ОСОБА_4 не можуть також бути кваліфіковані за ч.3 ст.36 КК України, як перевищення меж необхідної оборони, оскільки неправомірні дії з боку ОСОБА_9 що загрожували здоров`ю та іншим охоронюваним інтересам ОСОБА_4 з боку ОСОБА_9 вже припинились. ОСОБА_9 нахилився та збирав гілки, коли ОСОБА_4 з мотивів помсти, на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи злість на ОСОБА_9 наніс останньому два удари в ділянку голови.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд врахує неправомірні дії потерпілого ОСОБА_9 , які передували діям обвинуваченого ОСОБА_4 , також що обвинувачений перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога із діагнозом: «Розлад психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю. Стан абстиненції неускладнений». Також ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», він одружений, проживає із дружиною та дітьми в с. Дем`янів, не за місцем реєстрації, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в останнє був засуджений Галицьким районним судом Івано-Франківської області 23.09.2020 за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривен, який сплачений 23.10.2020 року.

За висновком судово-психіатричного експерта № 333/2023 від 28.09.2023 року, ОСОБА_4 хронічним психічним розладом, недоумством та тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки, що згідно МКХ-10 F07.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_4 перебував у стані і перебуває у даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії, але не здатний в повній мірі керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_4 не потребує.

Відповідно ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Обмежена осудність є юридичним поняттям, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи (Постанова ВС від 29 липня 2021 року у справі № 755/5059/19).

Отже, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи, на період часу, що відноситься до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані і перебуває у даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії, але не здатний в повній мірі керувати ними, ОСОБА_4 є обмежено осудною особою.

Статтею 66 КК України визначено обставини, які пом`якшують покарання. Однак наведений у цій статті перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Такою обставиною може бути психічний стан обвинуваченого, зокрема, його обмежена осудність (Постанова ВС від 25 липня 2019 року у справі №156/98/18).

Враховуючи, що за висновком судово-психіатричного експерта, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує, підстав застосування щодо ОСОБА_4 таких заходів суд не вбачає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є перебування у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом не враховується як обставина що обтяжує покарання, перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, що зазначено в обвинувальному акті, оскільки такі обставини не підтвердилися в ході судового розгляду.

Стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу того, що 03.06.2023 року ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Перебування у стані алкогольного сп`яніння спростовує і сам обвинувачений і допитана у якості свідка дружина обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Факт перебування 03.06.2023 року ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння під час судового розгляду не підтвердився.

Таким чином, ОСОБА_4 в період не знятої та не погашеної судимості, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений ніде не працює, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю з дитинства 2-ої групи, тому призначення таких покарань як штраф, громадські роботи або виправні роботи суд вважає недоцільним.

Враховуючи зазначені вище обставини суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, що є необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Сама таке покарання у виді пробаційного нагляду просив призначити обвинуваченому і процесуальний прокурор, посилаючись на обставини справи.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, який під час досудового слідства не обирався, враховуючи що клопотань про обрання запобіжного заходу учасниками процесу не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 376, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його постановки на облік до уповноваженого органу з питань пробації після звернення даного вироку до виконання.

Речові докази: предмет чорного кольору, схожий на пістолет ПМ, який виготовлений із пластику, із рукояткою обмотаною скетчем, який знаходиться у спец пакеті PSP1139172, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області (за квитанцією № 753) знищити.

Речові докази: довідку «Комп`ютерна томографія головного мозку та кісток черепа», виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 1403, зошит, який служить медичною картою стаціонарного хворого, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 07.07.2023 року залишити у власника.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_17