Провадження №1-кп/761/2517/2025
24 січня 2025 року м. Київ
24 січня 2025 року в ході проведення підготовчого судового засідання у наведеному кримінальному провадженні стороною обвинувачення заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою.
При вирішенні даних клопотань судом вирішено продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 23 березня 2025 року включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Не погоджуючись з цим рішенням, вважаю за необхідне зазначити таке.
Відповідно до матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 15.09.2023, обвинувачений ОСОБА_5 - з 17.04.2024.
Так, на мою думку, при вирішенні питання щодо подальшого утримання обвинувачених в умовах несвободи, слід взяти до уваги певну тривалість кримінального провадження, та, головним чином, тривалість утримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, що з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема загальних висновків, викладених у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії», має призводити до зменшення ризику непроцесуальної поведінки обвинувачених зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу, а тому, в даному конкретному випадку є доцільним та можливим визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
В контексті даного питання слід також взяти до уваги і висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 19.06.2024 № 7-р(ІІ)/2024 (справа № 3-111/2023(207/23, 315/23), згідно з якими, за обставин повідомлення особі про підозру (обвинувачення) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у ч. 6 ст. 176 КПК України (109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України), допускається застосування такого запобіжного заходу як застава, що є дискреційним повноваженням суду.
Крім того, в розрізі вирішення наведеного клопотання сторони обвинувачення, зокрема в частині оцінки обставин, які за своєю природою створюють на поточний момент умови щодо визначення альтернативи, передбаченої процесуальним законом, при продовженні строку тримання під вартою, тобто дії максимально суворого запобіжного заходу, на мою думку, слід також взяти до уваги те, що як обвинувачений ОСОБА_5 , так і обвинувачений ОСОБА_4 мають певні ускладнення зі здоров`ям, при цьому останньому вже під час утримання під вартою здійснювалося хірургічне втручання, наслідком чого є потреба у проведенні лікарями періодичного контролю, а також вжиття інших лікувальних заходів.
Також, на моє переконання, слід зважити і на те, що як під час досудового розслідування (в тому числі у період відсутності жодних обмежувальних заходів відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), так і під час судового провадження, з боку обвинувачених не зафіксовано жодних проявів, які б прямо чи побічно свідчили про наміри перешкоджати у будь-який спосіб ефективному кримінальному провадженню (стороною обвинувачення не спростовано такого), і зазначене, в сукупності з наведеними обставинами, а також тим, що окремі події, що становлять зміст обвинувачення мають відповідну давність (2016 рік), з урахуванням даних, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зокрема стабільність та міцність соціальних зв`язків, публічна відомість останнього, політичний досвід (є діючим Народним депутатом України, при цьому також здійснював повноваження Народного депутата України багатьох попередніх скликань, перебування у складі Кабінету Міністрів України та займання посади заступника Ради національної безпеки і оборони України у минулому), вказує на допустимість та правильність, визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Що ж стосується обставин перебування ОСОБА_4 під обмежувальними заходами (відповідно до Закону України "Про санкції") згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19 січня 2025 року "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента від 19 січня 2025 року № 38/2025, то, на мою думку, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 законодавчо визначеного інституту альтернативного запобіжного заходу при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, не зможе негативним чином вплинути на ефективність реалізаціїї згаданих обмежувальних заходів щодо останнього.
Суддя ОСОБА_1