Справа №:755/1833/25
Провадження №: 1-кс/755/438/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майнау межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2025 року за № 0000333, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що 30 січня 2025 року, приблизно о 15:20 год., у м. Києві, по вул. Стальського, буд. 22/10, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дій воєнного стану в Україні, через незамкнені двері, тобто шляхом вільного доступу, таємно викрав з автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно - сумку з особистими речами та грошовими коштами в сумі приблизно 3800 грн.

У період часу з 18 год. 37 хв. по 19 год. 17 хв. 30.01.2025 слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за участі понятих було проведено невідкладний обшук автомобіля «ЗАЗ Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, проспект Воскресенський, 40Б.

В ході обшуку було виявлено та вилучено: а) в сейф-пакет KIV6123301: блокнот з чорновими записами номерів телефонів; блокнот з чорновими записами продуктів харчування; зошит та аркуші з чорновими записами; дві пари навушників до мобільного телефону; окуляри для зору в чохлі; виписка з банківської установи на ім`я ОСОБА_7 ; Інтернет-замовлення, платник ОСОБА_8 ; рукавиці чорного кольору; чорна жіноча сумка; б) в сейф пакет NPU41504398: грошові кошти номіналом по 200 грн., 19 купюр, загальною сумою 3800 грн; в) в сейф-пакет ICR0127374: мобільний телефон Іphone в чохлі синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; г) в сейф-пакет ICR0120100: ключі до автомобіля «ЗАЗ Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ґ) автомобіль «ЗАЗ Сенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , він-код: НОМЕР_5, який опечатано пломбувальними стрічками NPU-2243761, NPU-2243762, NPU-2243763, NPU-2243764, NPU-2243765, NPU-2243766, NPU-2243767, NPU-2243768, та який поміщено на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, буд. 20-Б.

31 січня 2025 року вилучені предмети було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, тому є слушним накласти на них арешт, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Уперше дане клопотання надійшло до суду 04 лютого 2025 року. Його подав слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , але, згідно ухвали суду від 04 лютого 2025 року, клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків.

Ухвалу отримано прокуратурою11 лютого 2025 року о 12:25 год. та дане клопотання повторно подано 13 лютого 2025 року.

У ході його розгляду прокурор клопотання підтримала з викладених у ньому передумов.

Також, слідчим суддею, враховуючи норми ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи єдостатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 31 січня 2025року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження, у порядку ст. 94 КПК, встановлено, у відношенні майна, власником якого є підозрюваний, що таке майно не визначається як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

В частині майна, котре належить потерпілій не встановлено обставин визначених реченням 1 абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК.У той час, як, відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки не є дійсними обставини визначені п. 2-3 ч. 3 ст. 132 КПК.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання.

В силу ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10