Справа № 373/2722/24
УХВАЛА

16 грудня 2024 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

начальника Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3

власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянув клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,

встановив:

28 листопада 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості про те, що 28.11.2024 близько 11 год 50 хв. працівниками ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області поблизу будинку № 58 по вул. Шевченка в с. Гребля Бориспільського району був зупинений трактор Т-25 з причепом, під керуванням ОСОБА_4 , в середині якого знаходилися дерев`яні колоди. Деревина перевозилася без відповідних дозвільних документів.

Правова кваліфікація даного правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України. Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000463.

Прокурор Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в даному кримінальному провадженні. Зокрема, просить накласти арешт на таке майно:

1)трактор моделі Т-25, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки 1 ПТС-2; колоди дерев`яні, зовні схожі на тополю, в кількості близько 2,5 м. куб., що поміщені на спеціальний майданчик по вул. Лагерна, 44 в м. Переяславі;

2)бензинову пилу марки «Бригадир», червоного кольору, яку опечатано биркою з пояснювальним написом та підписами понятих;

3)кофту чорного кольору з білими вставками та чорні кросівки, які поміщені до спеціального пакету НПУ INZ 4067479 з пояснювальними написами та підписами понятих

та заборонити власникам цього майна та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися ним, окрім уповноважених осіб у даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

У судовому засіданні прокурор, що входить до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, клопотання просить задовольнити з підстав, що викладені в клопотанні.

З клопотання прокурора вбачається, що з метою збереження речових доказів по справі яким визнані вищевказані речі відповідно до постанови слідчого СВ відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області від 28.11.2024, указані речі підлягають арешту.

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначив, що просить накласти арешт на вищезазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім цього, в клопотанні зазначено, що в разі накладення арешту на майно орган досудового слідства матиме реальну можливість повністю забезпечити збереження речового доказу з метою встановлення істини в кримінальному провадженні та проведення відповідних судових експертиз. Указує на те, що наявні достатні підстави вважати, що в разі не накладення арешту на майно та повернення його власникам, орган досудового розслідування не матиме можливості належно зберігати речові докази.

Власник майна ОСОБА_6 заперечив проти поданого клопотання, зазначивши про те, що він є головою СФГ «Доля» і власником земельної ділянки, на якій виросли верби, що заважали повноцінному обробітку ріллі. До нього звернувся ОСОБА_5 з проханням дозволити зрізати певну кількість дерев верби для подальшого їх використання як палива. Він погодився на таке прохання. У подальшому дізнався, що ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_4 про перевезення спиляних дерев верби. Під час такого перевезення трактор з причепом під керуванням ОСОБА_4 був затриманий та вилучений працівниками поліції. Також була вилучена бензопила та одяг і взуття ОСОБА_5 , в якому він був одягнений під час спилювання верби на території його земельної ділянки.

На підтвердження належності йому земельної ділянки надав суду копії правовстановлюючих документів; на підтвердження спростування версії органу досудового слідства про те, що були незаконно спиляні дерева породи тополя надав в судовому засіданні пеньковий зріз цього дерева.

Власник майна ОСОБА_5 зазначив про те, що він попросив дозволу у ОСОБА_6 спиляти певну кількість дерева породи верба, що росли на його земельній ділянці, для використання їх як палива. ОСОБА_6 показав йому місце, де можна спиляти такі дерева. Серед цих дерев було і дерево породи тополя, але він не здійснював спилу таких дерев і у вилученому поліцейськими причепі їх також немає. З ОСОБА_4 він домовився аби той перевіз наявною у нього технікою спиляні ним колоди верби до місця його проживання. По дорозі трактор з причепом під керуванням ОСОБА_4 був зупинений поліцейськими, котрі вилучили таку техніку разом із спиляними колодами верби та його бензопилою, кофтою та кросівками.

Власник майна ОСОБА_4 указав про те, що ОСОБА_5 28.11.2024 близько 08:00 зателефонував йому та попросив прибути на 10:00 на місце, де він спилював вербу. Він погодився йому допомогти, адже має заробіток з послуг перевезення населенню. Прибувши на місце, він побачив купу спиляних колод верби, які ОСОБА_5 сам завантажив на причіп до трактора. По дорозі до будинку ОСОБА_5 , в с. Гребля, його зупинили працівники поліції та звинуватили у перевезенні деревини без відповідних документів. Трактор з причепом, в якому були складені колоди верби, вилучили.

Заслухавши доводи прокурора, заперечення та пояснення власників майна, що було вилучено в даному кримінальному провадженні, дослідивши надані ними докази слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України строк подачі клопотання не пропущений.

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі пункту 1 частини другої статті 170 КПК України.

Так, посилання прокурора на ту обставину, що у разі не накладення арешту на майно та повернення його власникам, орган досудового розслідування не матиме можливості належно зберегти речові докази, є надуманими та безпідставними.

Власниками майна доведено зворотне, що може свідчити про відсутність підстав для їх кримінального переслідування, оскільки підозру жодній особі в справі не повідомлено.

З досліджених доказів убачається, що слідчий, котра здійснювала огляд місця події не зорієнтувалася з місцем, котре оглядала. Так, вона безпідставно визначила «місце події», «місце вчинення злочину» як територію, що належить громаді, користуючись неналежним доказом картами Google. Окрім того, її базових знань ботаніки не вистачило для з`ясування найменування породи дерева, що було спиляне. Прокурор, який звернувся з даним клопотанням до слідчого судді, не перевірив дану обставину. Такі факти призвели до того, що у судовому засіданні слідчому судді був наданий в якості доказу пеньковий зріз такого дерева для огляду. Базових знань ботаніки досить аби відрізнити кору верби від кори тополі. У зв`язку з цим довіра пересічного громадянина (учасників судового розгляду) до органу досудового розслідування та прокуратури явно не виросла.

Спірним і не доведеним залишився факт про те, що дерево, що було спиляне ОСОБА_5 , належить Переяславській МТГ, а не ОСОБА_6 , який як власник вправі ним розпоряджатися без будь-якого дозволу. Окрім того, прокурор уточнив, що в результаті додаткового огляду місця події 11.12.2024 (протокол у розпорядження слідчого судді наданий під час розгляду) виявилося, що поза межами земельної ділянки ОСОБА_6 . ОСОБА_5 було спиляно 7 дерев. Однак, дерев якої породи, не зазначено. Для визначення місця спиляння слідча залучила спеціаліста-землевпорядника, котрий визначив географічні координати. Проте, питання про залучення спеціаліста, котрий би визначив породу спиляного дерева, вирішено не було. Ймовірно, у планах органу досудового розслідування є прибути втретє на «місце події» для проведення слідчої дії.

Така обставина взагалі впливає на кваліфікацію дій у даному кримінальному провадженні з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду).

При поданні даного клопотання прокурор, що його підписав, не звернув увагу на зміст витягу з ЄРДР, котрий не відповідає вимогам закону.

Доказів існування можливості власниками майна приховати, пошкодити або знищити доказ, який свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності прокурором не зазначено.

З огляду на зміст п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 170 КПК України не вбачаю підстав для задоволення даного клопотання, оскільки його суть порушує права та інтереси осіб у кримінальному провадженні, а також відсутні підстави чи розумні підозри вжати, що вилучені речі (майно) є доказом вчинення кримінального правопорушення, наявність якого під сумнівом з огляду на встановлені слідчим суддею обставини.

В силу приписів ст. 100 КПК України речовий доказ має бути повернути володільцю, а слідчий чи дізнавач має виконати вимоги закону ст. 100 КПК України, в частині, що стосується його огляду, фотографування та докладного опису. Питання про ймовірне проведення слідчих дій із майном, що є речовим доказом та про призначення експертизи у клопотанні взагалі не вмотивоване і носить характер припущень.

Дійшовши до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього клопотання слідчий суддя звертає увагу прокурора, який звернувся з відповідним клопотанням про неухильне виконання вимог ст. 100, 169 КПК України в частині повернення майна його власникам (володільцям).

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170, 171, 309, 395 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000463 від 28.11.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 18.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1