Справа № 127/2847/25
Провадження №11-сс/801/109/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000209 від 25.01.2025 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Золотоноша, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_2 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 16 год. 40 хв. 25.01.2025 року. Встановлено строк дії ухвали суду до 16 год. 40 хв. 26.03.2025 року.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що солдат ОСОБА_6 призваний 09.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації та призначений на посаду господарчого відділення взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час. Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації. Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, відповідно до вимог ст . ст . 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів. Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , 19.08.2023 діючи умисно в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування підрозділу військовій частині НОМЕР_1 , який дислокувався на території Харківської області, за не встановлених досудовим розслідування обставин та ухилявся від проходження військової служби до 10.00 години 24.01.2025 року, коли добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 , чим фактично припинив вчинення ним кримінального правопорушення.

У подальшому, згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №25 від 24.01.2025, солдат військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 вважається таким, що прибув до військової частини НОМЕР_2 та облікований, як тимчасово прикомандирований військовослужбовець, на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.05.2024 № 7038 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.05.2024 №6837. Відповідно до ст. 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 09 год. 00 хв. проводиться шикування особового складу та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_6 повторно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою дезертирства, тобто з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволів командування, о 18.00 годині 24.01.2025 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_2 . У подальшому, солдат ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу спрямованого на ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, шляхом незаконного перетину державного кордону України із Республікою Молдова, рухався в сторону державного кордону України із Республікою Молдова, однак о 08 годині 45 хвилин 25.01.2025 був затриманий поблизу с. Студена Тульчинського району Вінницької області інспекторами НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, чим фактично припинено вчинення ним даного кримінального правопорушення.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року, відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби за місцем реєстрації та проживання в АДРЕСА_3 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що ризики, які вказані стороною обвинувачення у клопотанні належним чином не підтверджені та не доведені.

Судом при прийнятті рішення, всупереч вимог п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України, неправильно оцінено в сукупності всі дані щодо особи підозрюваного, в тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Судом не враховано, що підозрюваний є громадянином України, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та на психіатричному обліку, раніше не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де він зареєстрований.

Отже, судом при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 не виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів в порушення вимог ч. 1 ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177, 178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, неодружений, є військовослужбовцем, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні передбаченого ст. 408 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3