Провадження № 1-кс/947/2005/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000996 відомості про яке 22.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно після усунення недоліків, надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000996 відомості про яке 22.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, запобіганню спробам пошкодження, перетворення, відчуження накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, на майно вилучене в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Власника майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 22.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000996 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправлення групою осіб за грошову винагороду осіб призивного віку через державний кордон України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, здійснюється групою прокурорів Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудове розслідування розпочато за повідомленням правоохоронних органів про те, що в ході оперативно-розшукових заходів отримано інформацію щодо незаконного переправлення групою осіб за грошову винагороду осіб призивного віку через державний кордон України.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування встановлено осіб, які скористалися «схемою» незаконного переправлення через державний кордон України осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону в умовах правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64 від 24.02.2022, які на підставі підроблених документів виїжджають та заїжджають на територію України, серед яких: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . Уродженець Р. Молдова. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Офіційно перебуває на території України. Має пенсійне посвідчення по інвалідності № НОМЕР_2 (ІІ група, загальне захворювання, видане 15.12.2021, строком до 05.12.2024), з явними ознаками підробки.

21.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 справа №947/27343/24, провадження №1-кс/947/1241/25, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н., за адресою: АДРЕСА_1 . В ході вказаного обшуку виявлено та вилучено: посвідчення Управління соціального захисту серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 1989 р.н.. від 07.12.2018, мобільний телефон Redmi Note 8, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 із сім-карткою НОМЕР_6 ;, які належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки Huawei Р8 lite, з сім-карткою НОМЕР_7 , ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , який належить батькові - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Вказані мобільні телефони оглянуто в ході обушку та встановлено, що вони містять відомості які мають значення для досудового розслідування.

В ході допиту у якості свідка ОСОБА_5 останній повідомив про те, що до нього приїхав незнайомий йому чоловік купувати зерно та замість оплати за вказаний товар запропонував виготовити документи про інвалідність сину свідка ОСОБА_4 , для виїзду останнього за кордон. На вказану пропозицію свідок погодився та віддав незнайомому чоловіку 10 т зерна.

Через деякий час,незнайомий чоловік привіз та передав ОСОБА_4 посвідчення серії Управління соціального захисту серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 1989 р.н.. від 07.12.2018, про що повідомив ОСОБА_4 під час допиту у якості свідка. Окрім того, свідок зазначив, що насправді за станом здоров`я групи інвалідності не має та до відповідних органів, з метою встановлення групи інвалідності, не звертався.

22.01.2025 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучені мобільні телефони можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо незаконного перетину державного кордону) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Більш того, слідчий суддя зазначає, що перед стороною обвинувачення постало питання експертного дослідження вилучених мобільних телефонів, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Також слідчий суддя вважає, що вилучене посвідчення може містити інформацію, яка буде корисне для слідства, з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000996 відомості про яке 22.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України- задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування, на майно вилучене в ході проведеного обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

посвідчення Управління соціального захисту серія НОМЕР_3 від 07.12.2018 на ім`я ОСОБА_4 , 1989 р.н.,

мобільний телефон Redmi Note 8, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_10 ;

мобільний телефон марки Huawei Р8 lite, із встановленою сім-картою НОМЕР_11 , ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1