Справа № 297/1049/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 21.01.2025 року, за підозрою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з неповною вищою освітою, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2025 року о 15 годині 36 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, за допомогою фізичної сили, перебуваючи на території Берегівського міського кладовища, яке розташоване за адресою: м. Берегове, вул. Бема Йожефа, 1, Закарпатської області, вчинив наругу над могилою загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом її пошкодження, ставши на дерев`яну обрамівку місця захоронення обома ногами, наніс один удар низом взуття правої ноги по надмогильній фотокартці ОСОБА_9 та розбив скляну лампадку, розміщену на могилі, після чого, демонструючи непристойними рухами частинами свого тіла явну неповагу до пам?яті і праху загиблого військовослужбовця, наніс ще один удар правою рукою, затиснутою в кулак по вищезазначеній фотокартці, у той самий спосіб проявив зневагу до померлого та спричинив моральні страждання близьким останнього.

Одразу після цього, продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_6 у тих самих місці та часі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, демонструючи рухами своїх рук явну неповагу до пам`яті і праху загиблої військовослужбовиці Збройних Сил України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив наругу над могилою останньої, завдавши декілька ударів руками затиснутими в кулаки, по надмогильній фотокартці ОСОБА_10 , чим у той самий спосіб осквернив пам`ять загиблої та спричинив моральні страждання близьким останньої.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою.

Клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру мотивоване тим, що останній виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії з епізодичним перебігом, наростаючим дефектом особистості. Психічне захворювання позбавляло ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та позбавляє можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у теперішній час.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме до комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради. Уточнивши, при цьому, допущені технічні помилки у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 ..

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 ..

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в судовому засіданні не зміг надати змістовних пояснень щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з його станом здоров`я.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 вважала, що клопотання необхідно задовольнити та пояснила, що її брат ОСОБА_6 страждає на психічну хворобу.

Захисник ОСОБА_8 не заперечив щодо задоволення клопотання, вважав його обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Доказами того, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, яке вчинено ОСОБА_6 є наступне.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» встановив наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України.

Частиною 2 статті 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №116 від 13.03.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії з епізодичним перебігом, наростаючим дефектом особистості. Вперше перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні з 22.03.2013 року по 16.04.2013 року.

Психічне захворювання позбавляло ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та позбавляє можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у теперішній час.

ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом (а.с. 31-35).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння.

Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинення діянь, суд вважає, що ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

-CD-R диск марки «hp», на якому наявний відеозапис за 17.01.2025 року з камери відеоспостереження, яка знаходиться за адресою: м. Берегове, вул. Бема Йожефа, 1, Закарпатської області, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 не обирався.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Цивільний позов не заявлено.

На стадії досудового розслідування проводилась судово-психіатрична експертиза, витрати на проведення якої відсутні.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач в кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 508, 511, 512, 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 21.01.2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а саме до комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради (34500, Рівненська область, Сарненський район, с. Орлівка, вул. Миру, 36-А).

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази:

- CD-R диск марки «hp», на якому наявний відеозапис за 17.01.2025 року з камери відеоспостереження, яка знаходиться за адресою: м. Берегове, вул. Бема Йожефа, 1, Закарпатської області, який зберігається при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_11