Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/465/24
номер провадження 1-кп/368/142/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2024 року м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, яке внесено 08.03.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000015 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ржищів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- якому в рамках даного кримінального провадження 21.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання;

- ч. 4 ст. 358 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався,-

- з участю сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4

- сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним в судовому засіданні, із зазначенням часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- у обвинуваченого ОСОБА_3 на початку квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), - виник умисел на підроблення посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами категорії «А 1», «А2», - шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, - з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні машинами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення тракториста-машиніста, обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 2 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», в редакції, яка діяла до 05.06.2021, а саме п.7, згідно якого посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до навчальних планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії в територіальному органі Держпродспоживслужби, - в середині квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), діючи умисно, протиправно, - з метою подальшого використання підробленого посвідчення машиніста-тракториста, за невстановлених у ході судового засідання обставин, вступив у змову з невстановленою в судовому засіданні особою, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення машиніста-тракториста), - надав невстановленій досудовим слідством особі свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, та сплатив за дану послугу невстановленій під час судового засідання особі кошти в сумі 2500 гривень, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час судового розслідування місці виготовила підроблений документ посвідчення машиніста-тракториста, яке надає право керувати транспортним засобом, та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме, - бланк посвідчення машиніста-тракториста, серія ЕВ і номер НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «ВЗ», «С», «Э1», «Э2», «Н1», «Е2», «СІ», «02», «Н», нібито видане 21.02.2013 року ІДТН Київської ОДА, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_3 .

Після цього, в кінці квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), за невстановлених у ході судового обставин, - обвинувачений ОСОБА_3 отримав від невстановленої в судовому засіданні особи зазначене підроблене посвідчення машиніста-тракториста.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- отже, з урахування фактичних обставин справи, встановлених судом в судовому засіданні, та які судом наведено вище, - суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує вищевказані його дії за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - як вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа, тобто, - у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Далі, - ОСОБА_3 використав зазначене підроблене посвідчення машиніста-тракториста за наступних обставин:

Так, - 08.03.2024 о 13 годині 57 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці автодороги Р19 Фастів-Канів, на відстані 500 метрів у напрямку м. Канів від перехрестя з автодорогою між селами Півці і Яблунівка Обухівського району Київської області, будучи учасником дорожнього руху в якості водія машини, - трактора марки МТЗ-82, з номерним знаком НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу працівників поліції відділення поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 від 21.02.2013 є підробленим, - усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, - пред`явив для перевірки поліцейському завідомо підроблений документ, а саме посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_3 від 21.02.2013 на своє ім`я, тобто, - використав завідомо підроблений документ, та факт пред`явлення якого був виявлений поліцейським відділення поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/16496-ДД від 15.03.2024, - бланк наданого на дослідження посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , заповнений на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - виданий 21.02.2013, - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України, а також не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходилися в офіційному обігу на території України в період з 2013 по 2016 роки.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- отже, з урахування фактичних обставин справи, встановлених судом в судовому засіданні, та які судом наведено вище, - суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 358 КК України, - як вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Докази на підтвердження вищевстановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні:

- Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.

Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе.

У вчиненому щиро розкаюється, дає обіцянку, що більше таких дій вчиняти не буде, просить суд суворо його не карати, та не призначати покарання, яке пов`язане з обмеженням волі, погодився із правовою позицією прокурора щодо його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, та погоджується з позицією прокурора про призначення йому покарання у виді штрафу, так як кошти в нього є, і він зобов`язується після вступу вироку в законну силу - сплатити штраф в розмірі, який буде визначений за вироком суду.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства у формі дізнання, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, що його покази не є результатом якихось погроз або обіцянок, приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є, - логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 4 ст. 358 КК України, проте, - поруч з тим, - є підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України (що судом буде обгрунтовано нижче).

Відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щиро зізнався у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, при цьому суд з`ясував наступні обставини:

- обвинувачений розуміє своє право, передбачене ст. 62 Конституції України, - вважати себе невинуватим, а також право, передбачене ст. 6 Конвенції, - на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку судом, який встановить або обгрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення, чи спростує таке обвинувачення;

- обвинувачений розуміє право допитувати свідків обвинувачення під час судового слідства та право на виклик та допит свідків захисту;

- обвинувачений розуміє, що якщо він визнає себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, - у вчиненні кримінального правопрушення, яке передбачено ч. 4 ст. 358 КК України, то судовий розгляд в повному обсязі може не відбутися, докази, які він визнає, і які ніким не оспорюються, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, - досліджуватися не будуть і тим самим він відмовляється від процесуальних прав, на повний судовий розгляд, передбачених ст. 21 КПК і ст. 6 Конвенції;

- протягом останніх 72 годин сильнодіючих лікарських препаратів чи алкогольних напоїв обвинувачений не вживав;

- його заява, як обвинуваченого - про визнання вини, - не є результатом якихось погроз йому чи членам його сім`ї, або обіцянок, як з сторони працівників поліції, так і з сторони працівників прокуратури чи інших третіх осіб.

- також суд:

- пояснив обвинуваченому кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачений визнає себе винуватим, і, відповідно, обвинувачений погоджується з такою кваліфікацією вчинених ним дій;

- обвинувачений погоджується із зібраними у справі доказами, як достовірними і допустимими;

- обвинувачений розуміє, що покарання йому буде призначено відповідно до вимог ст. 65 КК і що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 66 КК, або ж відсутності (наявності) обставин, що обтяжують покарання, строк або розмір покарання, відповідно до положень ст. 69-1 КК України, - не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (частини статті) обвинувачення;

- обвинувачений розуміє, що розмір та вид покарання, яке може бути йому призначено, - не буде підставою для відмови від заяви про визнання вини;

- обвинуваченому роз`яснено, що санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк;

- знаючи про розмір покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, він бажає відмовитися від розгляду кримінального провадження з дослідженням всих доказів, обмежившись лише його допитом, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються характеризуючих даних про його особу, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, та судових витрат на залучення експерта, матеріали кримінального провадження, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, - не досліджуючи інші докази.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, однак, за клопотанням прокурора ОСОБА_4 , проти якого не заперечувала сторона захисту, - обвинувачений ОСОБА_3 , та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, та витрат на залучення експерта, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, та матеріалів кримінального провадження, що стосуються заходів забезпечення позову.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що застосування в рамках даного кримінального провадження положень ч. 3 ст. 349 КПК України (встановлення обсягу дослідження доказів) не суперечить та, відповідно, - узгоджується з вимогами п. 1 ст. Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя», та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Що ж стосується звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та закритя кримінального проваження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - то суд зазначає наступне.

Питання звільнення від кримінальної відповідальності осіб, винних у вчиненні кримінальних правопорушень, - врегульовано Розділом ІХ КК України, а закриття провадження, - положеннями ст. 284 КК України.

Згідно ст. 44 КК України:

1. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

2. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ст. 49 КК України:

1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

- десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

- п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

2. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

3. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

4. Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

5. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

6. У разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та поцесуального права:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ржищів Київської області, громадянину України, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

- в рамках даного кримінального провадження 21.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання;

Як вбачається з обвинувального акту, - кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - обвинуваченим ОСОБА_3 скоєно за наступних обставин, та з наступними наслідками:

- у обвинуваченого ОСОБА_3 на початку квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), - виник умисел на підроблення посвідчення тракториста-машиніста на право керування машинами категорії «А 1», «А2», - шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, - з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні машинами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення тракториста-машиніста, обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 2 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», в редакції, яка діяла до 05.06.2021, а саме п.7, згідно якого посвідчення видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до навчальних планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії в територіальному органі Держпродспоживслужби, - в середині квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), діючи умисно, протиправно, - з метою подальшого використання підробленого посвідчення машиніста-тракториста, за невстановлених у ході судового засідання обставин, вступив у змову з невстановленою в судовому засіданні особою, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційного документа (посвідчення машиніста-тракториста), - надав невстановленій досудовим слідством особі свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, та сплатив за дану послугу невстановленій під час судового засідання особі кошти в сумі 2500 гривень, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час судового розслідування місці виготовила підроблений документ посвідчення машиніста-тракториста, яке надає право керувати транспортним засобом, та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме, - бланк посвідчення машиніста-тракториста, серія ЕВ і номер НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «ВЗ», «С», «Э1», «Э2», «Н1», «Е2», «СІ», «02», «Н», нібито видане 21.02.2013 року ІДТН Київської ОДА, в яке внесла анкетні дані та фотографію ОСОБА_3 .

Після цього, в кінці квітня 2021 року (більш точного часу судом в судовому засіданні встановити, - не вдалося, окрім того дата вчинення кримінального правопорушення ні стороною обвинувачення ні стороною захисту не оспорюється), за невстановлених у ході судового обставин, - обвинувачений ОСОБА_3 отримав від невстановленої в судовому засіданні особи зазначене підроблене посвідчення машиніста-тракториста.

Отже, кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - обвинуваченим ОСОБА_3 вчинене в квітні 2021 року, та станом на час винесення вироку, - станом на грудень 2024 року, - з часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , - минуло більше, ніж три роки, а саме, - 3 (три) роки і сім місяців.

Суд зазначає, що обставини скоєного кримінального правопорушення, наслідки вчиненого кримінального правопорушення (які вказані в обвинувальному акті та зазначені вище), обвинуваченим ОСОБА_3 , - не оспорюються, - він щиро визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Суд зазначає, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у скоєнні якого в рамках даного кримінального провадження обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді:

- штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- пробаційного нагляду на строк до двох років, або, -

- обмеження волі на той самий строк.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже, одне із кримінальних правопорушень, в якому обвинувачується в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 , та яке передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, (з огляду на санкцію статті), - відноситься до кримінальних правопорушень, - проступків, (ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України).

Що стосується положень ч. 5 ст. 27 КПК України, - то положення даної норми матеріального права лише кваліфікує ступінь участі в кримінальному провадженні співучасть у виді виконавця, організатора, підбурювача, посібника), та, - на питання звільнення особи від кримінальної відповідальності не впливає.

Обгрунтування судом процесуальної можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та закриття даного кримінального провадження:

Суд наголошує на тому, що свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Потерпілих по даному кримінальному провадженні немає.

Вищевказані обставини справи дають змогу суду застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 (проте, - лише в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України) інститут звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема, - такі норми матеріального права, як ст.ст. 44, 49 КК України.

Отже, зглядаючись на вищевказані норму матеріального права, - суд вважає, що в даному випадку наявні підстави, передбачені ст. 49 КК України, - для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - у зв`язку з тим, що:

- обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - в квітні 2021 року, - тобто, - більше ніж за три роки до винесення та, відповідно, - набрання вироком законної сили, - що відповідає одній із вимог звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, яка вказана в п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України;

- в даному кримінальному провадженні, - перебіг давності не зупинявся, так як обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся від досудового розслідування та суду, - що відповідає одній із вимог звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, яка вказана в ч. 2 ст. 49 КК України;

- в даному кримінальному провадженні, - перебіг давності не переривався, так як інше кримінальне правопорушення, за яким обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим в рамках даного кримінального провадження, - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, - відноситься до категорії проступків, - що відповідає одній із вимог звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінчення строків давності, яка вказана в ч. 3 ст. 49 КК України;

Суд наголошує на тому, що за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав, - звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, тобто, - на суд імперативно (в будь якому випадку), - покладається обов`язок вирішити питання про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності при наявності законних підстав для звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - кримінальне правопорушення (поступок), який передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, та у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження, - скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 без обтяжуючих кримінальну відповідальність обставин, при цьому мають місце обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення (проступок), яке передбачено ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, та яке скоєно обвинуваченим ОСОБА_3 , - не пов`язане з домашнім насильством.

Отже, під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення кримінального провадження, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Із закриттям кримінального провадження процесуальна діяльність по ньому повністю закінчується, подальше таке провадження є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Підстави для закриття кримінального провадження прийнято поділяти на реабілітуючі та нереабілітуючі.

До реабілітуючих підстав відносяться обставини, які вказані в пп. 1 4 - 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

До нереабілітуючих підстав належать такі, що вказані в пп. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК.

Отже, нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження це підстави, які, незважаючи на наявність у діях особи складу злочину, - зумовлюють застосування інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно, -провадження в кримінальній справі підлягає закриттю:

- у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності;

- унаслідок акту амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння;

- якщо Особливою частиною Кримінального кодексу України передбачено спеціальну підставу звільнення від кримінальної відповідальності;

- у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України);

- у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46 КК України);

- у зв`язку з передачею особи на поруки (ст. 47 КК України);

- у зв`язку зі зміною обстановки (ст. 48 КК України);

- у зв`язку із застосуванням примусових заходів медичного характеру;

- у зв`язку із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ч. 1 ст. 97 КК України).

Для звільнення від відповідальності за такими підставами розслідувана слідчим справа має направлятися до суду.

Закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами можливе лише за ухвалою суду.

Також, слід зазначити, що дане провадження закривається на підставі підвиду нереабілітуючих підстав, - з формально процесуальних підстав закриття кримінального провадження, - це підстави, що тягнуть за собою закриття кримінального провадження, зважаючи на наявність рішень щодо певного факту, які набули юридичної сили, чи відсутності волевиявлення певних учасників процесу, за умови, що за законом справа порушується лише за наявності такого волевиявлення.

Отже, враховуючи те, що:

- з часу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло більше, ніж три роки ;

- перебіг давності не зупинявся;

- перебіг давності не переривався;

- прокурор не заперечує проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, - так як така форма закінчення даного кримінального провадження, на його думку, - не суперечить вимогам ст.ст. 7, 9 КПК України;

- обвинувачений ОСОБА_3 , якому роз`яснено процесуальні наслідки закриття провадження з нереабілітуючих (формально юридичних підстав), - не заперечує проти закриття провадження, - не бажає продовження слухання даного кримінального провадження в цій частині, так як повністю визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, -

- то суд вважає, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 в частині обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 358 КК України, - має бути закритим на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд зазначає, що під час судового засідання в даному кримінальному провадженні, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, - прокурор звернулася до суду з клопотанням про вирішення питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття провадження, а тому таке клопотання судом було розглянуто внарадчій кімнаті під час постановлення вироку, - під час вирішення питань, які суд вирішує під час постановлення вироку, та які зазначені в ст. 374 КПК України.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження кримінальне провадження в суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому слідчий суддя суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно ч. 11 ст. 284 КПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 1997 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ржищів Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- згідно картки фізичної особи платника податків, - ОСОБА_3 має РНОКПП: НОМЕР_5 ;

- згідно довідки характеристики, яка ивдана Ржжищівською міською радою Обухівського району Київської області, - ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно;

- згідно довідки № 118, яка видана 18.03.2022 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1969 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався;

- згідно довідки № 109, яка видана 18.03.2022 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1969 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ;

- згідно довідки вимоги про судимість № 15 19032024/32012, - станом на 19.03.2024 року, - відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності чи судимостей у відношенні ОСОБА_3 станом на час винесення вироку немає.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова дізнавача від 08.03.2024 року, - про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його на зберігання, згідно постановляючої частини якої:

1. Вилучене 08.03.2024 у ході огляду місця події, який був проведений на ділянці авто дороги Р19 Фастів-Канів, на відстані 500 метрів у напрямку м. Канів від перехрестя з авто дорогою між селами Півці і Яблунівка Обухівського району Київської області, посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , що має значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000015 від 08.03.2024 - приєднати до кримінального провадження № 0000015 від 08.03.2024 в якості речових доказів.

2. Речові докази - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000015 від 08.03.2024 .

- в матеріалах справи міститься полімерний пакет із вмістом посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ;

- в матеріалах кримінального провадження міститься постанова дізнавача від 14.03.2024 року, - про визнання майна речовими доказами, згідно резолютивної частини якої:

1. Оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з двома відеофайлами формату «MP4», один з яких має назву «00639 0005А» та є розміром 1 341 440 Кб, а інший має назву «00140 0006А» та є розміром 788 480 Кб., з відеозаписом спілкування працівників поліції із водієм транспортного засобу, а саме трактору марки МТЗ 82, синього кольору, номерний знак НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спілкування відбувалось по факту виявлення ознак підробки посвідчення тракториста - машиніста на ім`я ОСОБА_5 , яке працівникам поліції надав ОСОБА_3 , що має значення речових доказів у кримінальному провадженні - приєднати до кримінального провадження № 0000015 від 08.03.2024 в якості речового доказу.

- в матеріалах справи міститься оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб, - з відеозаписом від 08.03.2024 року з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експерта:

- в матеріалах кримінального провадження міститься довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000015 від 08.03.2024 (висновок експерта від 15.03.2024 № СЕ 19/111 22/16496 - ДД), з якої вбачається, що вартість залучення експерта за проведення в рамках даного кримінального провадження судово технічної експертизи документів становить 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження:

- в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала слідчого судді Кагарлицького районного суду від 21.09.2024 року, (справа № 368/438/24, провадження № 1 кс/368/92/24), згідно резолютивної частини якої:

1. Клопотання задоволити.

2. Накласти арешт на вилучене 08.03.2024 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході огляду місця події, який був проведений на ділянці автодороги Р19 Фастів-Канів, на відстані 500 метрів у напрямку м. Канів від перехрестя з автодорогою між селами Півці і Яблунівка Обухівського району Київської області, посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 .

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в даному кримінальному провадженню - не застосовувалися.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання:

Обставинами, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - судом в судовому засіданні н виявлено

Мотиви призначення покарання:

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно, - при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступніь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Отже, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявності відомостей про судимість, позицію прокурора.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає покарання у виді:

- штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- пробаційного нагляду на строк до двох років, або, -

- обмеження волі до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, з огляду на санкцію ч. 4 ст. 358 КК України, положення ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України, - ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку.

Згідно положень ст. 24 КК України кримінальне правопорушення (проступок), який передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, та яке вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , - є умисним кримінальним правопорушенням.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення (проступок) вчинив вперше, кримінальне правопорушення не пов`язане з застосуванням насильства, матеріальна шкода злочином не завдана, обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, є в наявності обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, при повній відсутності обставин, що обтяжують кримінальну відповідальність, та враховуючи позицію прокурора, яка вважала за можливе застосувати до обвинуваченого таку міру покарання, як штраф, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в найнижчій межі санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, так як, зважаючи на обставини справи, вище досліджені судом, призначення інших видів покарань, які передбачені санкцією статті, а саме, - пробаційного нагляду чи обмеження волі, - на думку суду, в даному випадку, - будуть занадто суворими, та такими, що не відповідатимуть тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам справи, характеризуючим обставинам обвинуваченого ОСОБА_3 , що судом обгрунтовано нижче.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу:

- так, як зазначалося судом вище, - санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді:

- штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- пробаційного нагляду на строк до двох років, або, -

- обмеження волі до двох років.

Відповідно, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є альтернативною, тобто, - законодавцем надається право суду вибору покарання, яке слід призначити обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що пробаційний нагляд та обмеження волі в даному випадку є занадто суворими покараннями.

Свою позицію щодо непризначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду чи обмеження волі суд обгрунтовує також і нормами Європейського права, зокрема:

- Призначаючи покарання, суд врахував принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований, виходячи із засад, визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

- так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

- у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Окім того, при призначенні покарання суд застосовує принцип справедливості.

Так, справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без пробаційного нагляду чи без обмеження волі, - можливе та не становить небезпеки для суспільства, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу, та таке покарання буде належним, справедливим та достатнім покаранням.

Тобто, покарання у виді штрафу, на думку суду, - є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, - відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - найвища межа покарання у виді штрафу, яка передбачена санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, окрім цього саме на такому розмірі покарання у виді штрафу наполягав представник державного обвинувачення, - прокурор, а тому суд вважає, що призначення саме такого виду покарання, як штраф, та в такому розмірі, а саме, - в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., - буде відповідати обставинам вчиненого кримінального правопорушення, та, особливо, особі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.

Окрім того, з превентивною метою (недопущення невиконання рішення суду) роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 26, ч. 3 ст. 26 КВК України, ч. 5 ст. 53 КК України, які передбачають кримінально правові наслідки несплати штрафу засудженими, які засуджені до такого виду основного покарання.

Цивільний позов:

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено (відсутній).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення Закону, якими керувався суд:

- Рішення щодо речових доказів і документів і спеціальної конфіскації:

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

- згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, (що стосується речових доказів), суд приходить до висновку щодо наступного:

- речові докази, а саме:

- полімерний пакет із вмістом посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ;

- оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб, - з відеозаписом від 08.03.2024 року з нагрудного відеореєстратора поліцейського, -

- які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, - протягом усього часу його зберігання, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати:

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Враховуючи вищевикладене, (в частині, що стосується судових витрат), суд приходить до висновку:

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ржищів Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 1997 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь держави кошти в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп., - процесуальних витрат, - витрат на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Так, згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з майна.

Враховуючи ту обставину, що суду під час винесення обвинувального вироку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 слід прийняти процесуальне рішення у виді спеціальної конфіскації вищевказаного майна, - арешт слід скасувати.

Враховуючи вищевикладене (в частині арешту майна), суд приходить до наступного висновку:

- арешт з майна, а саме з:

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , -

- який накладено на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду від 21.03.2024 року (справа № 368/438/24, провадження № 1 кс/368/92/24), -

- та яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для вирішення питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження:

- В рамках даного кримінального провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування у формі дізнання не обирався, не обирався також запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 і під час слухання кримінального провадження в суді першої інстанції, так як обвинувачений мав належну процесуальну поведінку, ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, - в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , - немає.

Також суд зазначає, що під час судових дебатів представник державного обвинувачення (прокурор), - зазначила, що підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 11, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12, ст. 13, ст. 18, ст.ст. 23, 24, ст.ст. 44, 49, ст. ст. 50, п. 1 ч. 1 ст. 51, ст. 53, 65, 66, ч. 1 ст. 75, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року), п. 7 ч. 9 ст. 100, ч. 10 ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якому в рамках даного кримінального провадження 21.03.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у пособництві у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання;

- звільнити від кримінальної відповідальності за скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченного ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в зв`язку із закінченням строків давності).

Провадження в справі № 368/465/24, провадження № 1 кп/368/368/24, у частині обвинувачення ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, -

- закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч.ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, при цьому:

- ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 4 ст. 358 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, -

- та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Цивільний позов:

- цивільний позов по даному кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази:

- полімерний пакет із вмістом посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 ;

- оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб, - з відеозаписом від 08.03.2024 року з нагрудного відеореєстратора поліцейського, -

- які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, - протягом усього часу його зберігання, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати:

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ржищів Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 1997 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь держави кошти в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп., - процесуальних витрат, - витрат на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

- посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , -

- який накладено на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду від 21.03.2024 року (справа № 368/438/24, провадження № 1 кс/368/92/24), -

- та яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, - для вирішення питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження:

- запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 положення:

- ч. 5 ст. 53 КК України, згідно з яким:

- у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

- ч. 1 ст. 26 КВК України, згідно з яким:

- засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

- ч. 3 ст. 26 КВК України, згідно з яким:

- у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально- виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1