Справа № 610/485/25
провадження № 1-кс/610/152/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2025 року за № 0000093, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 23.02.2025 в ході огляду місця події, а саме: на транспортний засіб марки Peugeot 207 SW з д.н.з. НОМЕР_1 ; на клок волосся; на змив на ватну паличку з поверхні керма; на змив з поверхні автомобільної куліси.

Клопотання обґрунтовано тим, що 23.02.2025 під час огляду місця події було виявлено вищезазначені предмети. Вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження, як речових доказів, які визнані такими за постановою слідчого.

Прокурор просила розглядати клопотання за її відсутності.

Захисник власника майна адвокат ОСОБА_4 просила клопотання розглядати за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, за участю яких розглядається клопотання про арешт майна, не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) було внесено 23.02.2025 з кваліфікацією за ч. 2 ст. 286-1 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння, вчинені в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

З матеріалів клопотання встановлено, що 23.02.2025 до ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 23.02.2025 близько 05.50 год. громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot 207 SW з д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння рухаючись по вулиці Захисників України, поблизу буд. 41 міста Балаклія, Ізюмського району, Харківської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила по пішохідному переходу проїзджу частину дороги, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом 2-6 ребер ліворуч, гемопневматорекс ліворуч,, закритий перелом лівої ключиці, закритий перелом тіла хребця, закритий перелом лівої сідничної і лопкової кісток, забійні рани м`яких тканин та тім`яної ділянки голови.

23.02.2025 проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, поблизу буд. 41, під час проведення якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки Peugeot моделі 207 SW з д.н.з. НОМЕР_1 , клок волосся, змиви на ватні палички з поверхні керма автомобіля, та з поверхні автомобільної куліси.

Постановою слідчого від 23.02.2025 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене у ході огляду майно транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, міг бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, в тому числі об`єктом кримінально протиправних дій, та зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Тому на нього необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У даному випадку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є доцільним, оскільки забезпечує запобігання можливості приховування, пошкодження, використання та передачі майна.

Разом з тим, главою 17 КПК України передбачено визначення, підстави та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні. Так, згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя на підставі ст. 132 КПК України має перевіряти, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права осіб на володіння, користування та розпорядження певним майном.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження зазначених об`єктів, як речових доказів.

При цьому слідчий суддя зазначає, що вилучені під час огляду 23.02.2025: клок волосся, змив на ватній палички з поверхні керма, змив з поверхні автомобільної куліси у розумінні ст. 170 КПК України, не є майном та не являються об`єктом права володіння, користування та розпорядження будь-якими особами.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Вилучення клоку волосся та змивів з поверхні керма та автомобільної куліси є способом фіксації доказів. Ці зразки, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є речовими доказами, проте, будучи матеріальними об`єктами, вони не мають ознак майна, а тому накладення арешту на них позбавлене правового змісту.

Отже, у задоволенні клопотання прокурора у частині накладення арешту майна на клок волосся та змиви на ватних паличках слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 23.02.2025, а саме:

на транспортний засіб марки Peugeot 207 SW, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Місце зберігання арештованого майна визначити слідчому.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1