справа № 489/8967/24
провадження №1-кп/489/590/25
УХВАЛА

про застосування

примусових заходів виховного характеру

15 січня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 06.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, учня 8 класу Миколаївської гімназії №45 Миколаївської міської ради, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в присутності:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

встановив:

05.10.2024 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 (більш точної адреси не встановлено), у ході конфлікту з ОСОБА_5 , в результаті раптово виниклого умислу, направленого на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 не менше 3 ударних дій (удари) тупими твердими предметами, а саме руками в область обличчя, в результаті чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців обличчя, спинки носу, завушної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження.

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю, у скоєному щиро кається, до своїх дій ставиться негативно. Проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Пояснив, що 05.10.2024 разом з сестрою, братом та другом проходив по АДРЕСА_3 , в ворота подвір`я якого його друг кинув камінь. Після чого вийшов потерпілий для з`ясування обставин, з яким виник конфлікт в ході якого відстоюючи свого друга він наніс потерпілому декілька ударів в обличчя.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно в ворота його подвір`я хтось кинув камінь та він вийшов на вулицю і в ході конфлікту ОСОБА_3 наніс йому три удари в область обличчя внаслідок чого він впав. Свідомість не втрачав. На теперішній час конфлікт вичерпаний, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_3 не має. Проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Інші учасники процесу клопотання прокурора підтримали та просили задовольнити.

Заслухавши пояснення неповнолітнього та інших учасників процесу, враховуючи думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку про задоволення клопотання виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. У той же час ч. 2 ст. 22 КК України встановлює вичерпний перелік кримінальних правопорушень за вчинення яких кримінальна відповідальність настає у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

За вимогами п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано такий примусовий захід виховного характеру, зокрема, як застереження.

Згідно роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження є одним з найм`якших заходів виховного характеру, яке пролягає в осуді поведінки неповнолітнього судом, попередженні його про неприпустимість порушення закону в подальшому з одночасним роз`ясненням наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, а також попередженні про більш суворі правові наслідки, які можуть наступати в разі продовження протиправної поведінки чи вчинення нового проступку чи злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання виду примусового заходу, суд враховуючи характер та тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особу ОСОБА_3 , його вік, обставини справи та дані, що характеризують останнього, який вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, посередньо характеризується за місцем навчання, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій, на час досудового розслідування та судового розгляду клопотання проявив бездоганну поведінку, має добрі стосунки зі своїми батьками, яких вважає авторитетними для себе, а також відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілого, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, що передбачено п.1 ч. 2 ст.105 КК України, шляхом роз`яснення неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. уродженця м.Миколаєва, громадянина України, учня 8 класу Миколаївської гімназії №45 Миколаївської міської ради, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Речові докази Флеш-накопичувач micro SD залишити в матеріалах справи.

Процесуальні витрати та цивільний позов відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1