Справа№751/588/25
Провадження №1-кс/751/170/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання старшої слідчої в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зайнятого як фізична особа-підприємець (зі слів),

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначенням розміру застави.

В обґрунтування даного клопотання зазначила, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №00000575 від 08.02.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190 КК України. ОСОБА_6 15.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яка обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра обґрунтована та підтверджується зібраними доказами, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Інші запобіжні заходити не здатні забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти встановленим ризикам. Також у судовому засіданні прокурор уточнив доводи клопотання у частині необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи внесення застави згідно з положеннями частини 4 статті 183 КПК України та доповнив його, зазначивши дві правові підстави такого клопотання: скоєння злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; вчинення злочину, який спричинив загибель людини (пункти 1 та 2 частини 4 статті 183 КПК України відповідно).

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо клопотання, оскільки підозра є необґрунтованою та не підтверджується доказами. Захисник зазначив, що вказані в клопотанні ризики недоведені та являють собою припущення сторони обвинувачення. Також стороною обвинувачення необґрунтовано неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки злочин, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_6 , не є таким, що пов`язаний із застосуванням насильства та не спричинив загибель людини. У зв`язку з цим просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а в разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачити можливість внесення підозрюваним застави.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження №00000575 від 08.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190 КК України.

15.01.2025 о 19 год. 44 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а о 22 год. 55 хв. 15.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: у незакінченому замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто незакінченому замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та підозра підтверджується зібраними у справі доказами, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, а саме: протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження, висновками експертів, протоколом результатів проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, протоколом про результату проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту свідка, протоколами обшуків.

Підозрюваним та його захисником у ході дослідження матеріалів клопотання в судовому засіданні не було наведено аргументів, які би ставили під сумнів обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зауважує, що в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом оцінюється ступінь обґрунтованості підозри виключно для даної стадії кримінального провадження та виключно в аспекті наявності підстав для застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не вирішує питання про винуватість або невинуватість особи. Згідно з положеннями статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Стосовно доводів підозрюваного про необґрунтованість підозри слідчий суддя зазначає наступне. На даному етапі оцінці підлягає встановленню, чи є підозра обґрунтованою та розумною. Так, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 32 рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Відтак наявні в матеріалах клопотання докази, зокрема отримані за результатами негласних слідчих (розшукових) дій відомості, є достатніми для висновку, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає вірогідною причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, що є достатнім для застосування щодо нього запобіжного заходу.

У ході судового розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої статті 115 КК України, а тому, усвідомлюючи можливість призначення реального покарання у разі визнання винним, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Слідчий суддя зауважує, що навіть з урахуванням існуючої на даний час юридичної кваліфікації діяння як незакінченого замаху, інкриміноване кримінальне правопорушення передбачає застосування безальтернативної санкції у виді позбавлення волі;

- перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою спонукання до відмови від дачі показів чи зміни раніше наданих показів. При цьому, слідчий суддя зауважує, що на даній стадії досудового розслідування триває збирання доказів та встановлення обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, а тому перелік можливих свідків у кримінальному провадженні, зі значною ймовірністю, є неповним. Також слідчий суддя бере до уваги відомості про вік, матеріальний стан та стан здоров`я потерпілого, та його фактичне перебування в відносинах певної матеріальної залежності від підозрюваного в минулому, що додатково підвищує ризик ймовірного впливу на потерпілого;

- ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки інкриміновані обставини кримінального правопорушення свідчать про спланованість та систематичність дій щодо його вчинення, і суспільно небезпечна поведінка в даному випадку носила триваючий характер, що зумовлює ризик повторного вчинення аналогічного або інших кримінальних правопорушень. Крім того, станом на час розгляду клопотання слідчому судді стороною захисту не було надано відомостей про наявність постійного джерела доходів та їх обсяг.

Щодо посилань сторони захисту на відсутність ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відхилення таких аргументів з огляду на те, що станом на даний момент досудове розслідування не закінчено, повний обсяг слідчих дій не проведено, а ризики переховування, незаконного впливу та продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень є об`єктивними та не спростовуються наведеними стороною захисту аргументами.

Крім того, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність протипоказань для утримання під вартою; останній неодружений, проте, зі слів, перебуває у фактичних шлюбних відносинах; також, зі слів, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак у судовому засіданні зі слів підозрюваного було встановлено, що неповнолітні діти на даний час проживають спільно із матір`ю закордоном. Зі слів підозрюваного в судовому засіданні було встановлено також і те, що останній здійснює діяльність як фізична особа підприємець, однак доказів фактичного здійснення такої діяльності та наявності постійного обсягу доходів станом на час розгляду клопотання слідчому судді не було надано. Зазначені обставини свідчать про недостатню міцність соціальних зв`язків підозрюваного та додатково підвищують ризики, зокрема ризик переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також ризик вчинення нового кримінального правопорушення чи продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Ураховуючи зазначені обставини, а також тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, відсутність достатньо сталих соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стороною захисту не надано даних про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання зазначеним ризикам та досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу з огляду на обставини кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 . Тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на переконання суду, не може запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам.

Отже, клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, вчинене із застосуванням насильства.

При цьому, оцінюючи доводи прокурора та заперечення захисника в цій частині, варто зазначити наступне.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення змісту поняття «насильство» або «злочин, вчинений із застосуванням насильства». Відсутнє єдине визначення терміну «насильство» також у Кримінальному кодексі України та інших законодавчих актах України. Позиції науковців щодо змісту даного терміну в аспекті його застосування для кваліфікації кримінальних правопорушень також різняться.

Аналіз наукових позицій дає підстави для висновку про те, що насильство є комплексним поняттям, та в аспекті об`єктивної сторони кримінального правопорушення повинно містити, як мінімум, наступні ознаки: а) злочинне посягання завдає шкоди життю або здоров`ю (фізичному або психічному) особи; б) діяння вчиняється із застосуванням фізичної чи моральної переваги над потерпілою особою або із застосуванням владних повноважень щодо потерпілої особи; в) діяння передбачає подолання волі потерпілої особи до опору наслідкам такого діяння.

Повертаючись до обставин інкримінованого в межах даного кримінального провадження злочину, слід відзначити, що безпосереднім об`єктом посягання кримінального правопорушення виступало життя особи.

Інкриміноване діяння згідно, згідно із мотивуванням підозри, було вчинено із застосуванням фактичної переваги над потерпілою особою, яка утворилася внаслідок матеріального стану потерпілої особи, наявності проблем зі здоров`ям та вікової групи потерпілого (1959 р.н.).

Щодо подолання вольового опору потерпілого суд відзначає, що попри те, що за інкримінованих обставин застосування хімічної речовини отруйної дії (метилового спирту) здійснювалося у прихований для потерпілого спосіб шляхом додавання до складу алкогольних напоїв, який є відмінним від найбільш поширених форм насильницьких дій (тобто - відкритого застосування сили щодо потерпілого), однак і приховане застосування небезпечної для здоров`я та життя потерпілої особи хімічної речовими є діями, спрямованими на подолання можливого вольового опору потерпілої особи, який би вона могла вчинити, будучи освідомленою про додавання в споживані нею алкогольні напої речовини, що має отруйні властивості.

Також слідчий суддя бере до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що наведені в пункті 10 постанови №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у злочинах проти власності», за змістом яких застосування до потерпілого без його згоди наркотичних засобів, психотропних, отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за частиною другою статті 186 КК або за відповідною частиною статті 187 КК.

За сукупністю наведених обставин слідчий суддя доходить висновку про те, що для даної стадії кримінального провадження існують підстави вважати, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням насильства, і таке насильство має підвищений характер суспільної небезпеки з огляду на його спрямованість проти життя особи, а також з огляду на організований (систематичний та спланований спосіб) його вчинення.

За наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Разом із цим суд відхиляє аргументи клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави з огляду на вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Положення частини 4 статті 183 КПК України передбачають можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи внесення застави виключно у випадку, якщо вчинення злочину безпосередньо спричинило загибель людини, однак не містять приписів щодо застосування такого запобіжного заходу у тому разі, якщо замах на вчинення злочину міг спричинити загибель людини.

Специфіка запобіжного заходу у кримінальному провадженні зумовлена застосуванням суттєвих обмежень в реалізації прав та свобод людини, зокрема її права на свободу та особисту недоторканість. Обмеження такого права може здійснюватися судом виключно згідно процедури, що відповідає закону (ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а тому суд не може в аспекті визначення підстав для застосування запобіжного заходу здійснювати розширене тлумачення визначених КПК України підстав його застосування, зокрема підмінювати відповідні нормативні приписи посиланням на аналогію або судову практику.

Отже, оскільки такий ймовірний наслідок злочину, як загибель людини, не передбачений як підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без альтернативи внесення застави згідно статті 183 КПК України, слідчий суддя не має правових підстав для застосування такого виду запобіжного заходу саме на цій підставі.

Керуючись статтями ст.ст. 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196-198, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з часу фактичного затримання о 19 годині 44 хвилини 15 січня 2025 року до 15 березня 2025 року включно, з утриманням в Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 20.01.2025 о 14.30 год.

Слідчий cуддя ОСОБА_1