Справа № 484/1434/25
Провадження № 1-кп/484/238/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську Миколаївської області, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000146, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.109 КК України, -

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.109 КК України.

Прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст. 291 КПК України; підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає. Зазначає, що справа має слухатись у відкритому судовому засіданні, коло осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, є: прокурор, обвинувачений, свідки.

Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Суд дійшов висновку, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального закону, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст.284 КПК України, не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області.

Зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмежень щодо цього, передбачених ч.2 ст. 27 КПК України, немає.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є таким: прокурор, обвинувачений, захисник, свідки, а інші учасники кримінального провадження за відповідним клопотанням сторін кримінального провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні, мотивуючи наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Обставинами, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків, вважає те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 109 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, і, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, він може вжити заходів до переховування від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 знає, що на сьогодні значна частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливлює здійснення там його розшуку. Вказане, у свою чергу, також створює ризик переховування останнім на цих територіях. Крім того, оглядом інформації, яка міститься у мобільному телефоні ОСОБА_4 , встановлено відомості щодо наміру останнього виїхати за межі України. До того ж, знаходячись на волі, маючи вільний вибір на прийняття рішень щодо своїх дій та поведінки, ОСОБА_4 , умисно розповсюджував у засобах масової інформації матеріали із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади. Крім того, один із матеріалів ОСОБА_4 розповсюдив 29.03.2024, через 11 днів після спливу іспитового строку, призначеного йому вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.03.2023 за вчинення аналогічних злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 109 КК України. Тому, перебуваючи на волі, маючи вільний доступ до мережі Інтернет, ОСОБА_4 може продовжувати розповсюджувати через соціальну мережу «Facebook» та відеохостинг «YouTube» матеріали (публікації) із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади, тобто продовжить вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Такі ризики та обставини мали місце при обранні і продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на даний час не втратили актуальність, тому рахує, що застосування до ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого), не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Обвинувачений проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, вважав ризики необгрунтованими, він визнає свою вину, на даний час триває підготовка до укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, тому вважає, що продовження йому строку тримання під вартою є недоцільним і таким, що суперечить завданням кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Вважав, що клопотання не обґрунтоване, не містить доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, тому задоволенню не підлягає. Просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжих злочинів проти основ Національної безпеки України, за які передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої, наявні ризики, зазначені ст.177 КПК України, а саме: з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є не судимим, в силу ст.89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності передбаченої ч.ч.2,3 ст.109 КК України, вчинив злочини в період воєнного стану, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду в кримінальному провадженні та не зможе запобігти доведеним під час підготовчого судового засідання вищевказаним ризикам.

Обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні нетяжких злочинів проти основ Національної безпеки України, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України, ч.6 ст.176 КПК України, дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,176-178,182, 183,196,314-316 КПК України, суд

ухвалив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 109 КК України, на 26.03.2025 на 11.00 год. в залі Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати в судове засідання обвинуваченого, захисника, прокурора, а інших учасників кримінального провадження за відповідним клопотанням сторін кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 18.05.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_6