Справа № 646/883/25
Провадження № 1-кп/646/864/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000012 від 13.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17.12.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 11.01.2025 приблизно о 20:00, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Яновського, біля буд. 30, в ході конфлікту, що виник між ним та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив в словесну суперечку з останнім, в ході якої у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх протиправний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , підійшов до останнього та, знаходячись на відстані витягнутої руки, умисно наніс удар кулаком правої руки в область губ останнього, після чого наніс удар кулаком правої руки в область лівого ока.

Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 впав на землю. Після чого ОСОБА_3 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а саме, декілька ударів кулаками правої та лівої рук в область голови потерпілого ОСОБА_4 .

В результаті вищевикладених протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій навколоочній ділянці, у лівій скроневій ділянці з розповсюдженням на лобну ділянку ліворуч та крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи практично на всьому протязі, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 13.01.2025 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без виклику учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 381 КПК України - суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як убачається з наявної у матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_3 , яку він підписав у присутності свого захисника ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження. Йому були роз`яснені наслідки неможливості оскаржити встановлені обставини в апеляційному порядку, та отримана, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

За правилами ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту судом в спрощеному порядку.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є громадянином України, українцем, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відповідно до довідки-характеристики за місцем проживання зарекомендував себе посередньо, спиртними напоями не зловживає.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує також те, що обвинувачений, який будучи раніше судимим за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з випробуванням, на шлях виправлення не став і через досить короткий період після засудження за даним вироком в період встановленого судом іспитового строку скоїв нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, i ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд має розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У разі засудження особи за кримінальне правопорушення, вчинене в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, і призначення за новим вироком такого покарання, яке на підставі ч. 3 ст. 72 КК не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, суд, керуючись статтями 71, 72, 75 КК, призначає остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

З огляду на дані обставини в їх сукупності, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, правову позицію прокурора, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також щире каяття у скоєному, крім того судом враховано, що обвинувачений на шлях виправлення не став, а тому суд приходить до переконання, що останньому слід призначити покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин. Таке покарання відповідає особі обвинуваченого, з урахуванням його матеріального та сімейного стану, відсутності офіційного доходу, тощо.

Підсумовуючи вищезазначене, суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи вчинення ним кримінального проступку та саму особу обвинуваченого.

Крім того, в даному випадку, підлягають застосуванню положення ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, зважаючи на наявність обставин, які перешкоджають подальшому виконанню покарання з іспитовим строком, що було призначено ОСОБА_3 судом раніше.

При цьому при визначенні остаточного покарання, яке повинно бути більшим ніж призначене раніше, слід застосувати положення ст. 72 КК України, у відповідності до якої 1 дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт (пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України). Таким чином ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду є достатнім та відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним та наявності невідбутого покарання за попереднім вироком суду.

Підстави для повторного застосування положень ст. 75, 76 КК України законодавством не передбачено, незважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати судом не встановлені.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 375, ст. 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

На підставі ч. 1 ст. 71, пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.12.2024 та призначити йому остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання.

Вирок суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1