провадження № 1-кп/361/1195/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001792 від 17.07.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, утриманців не має, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а саме співмешканки ОСОБА_5 за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживає в одному помешканні та пов`язаний спільним побутом, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

А саме, ОСОБА_4 систематично, умисно, на підґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, вчиняє по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликавши у ОСОБА_5 негативні психоемоційні зміни у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршений настрій, страх за своє здоров`я та безпеку, що призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя.

Так, 11.11.2023 близько 18 год. 10 хв. ОСОБА_4 за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою 22.01.2024 постановою у справі № 361/10246/23 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

26.03.2024 близько 18 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою. 23.05.2024 постановою у справі № 361/3559/24 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

27.03.2024 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою. 23.05.2024 постановою у справі № 361/3558/24 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , 03.07.2024 о 21 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства, на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке виразилось у психологічному насильстві та погіршенні якості життя потерпілої особи та вчиненні наступних дій.

Так, 03.07.2024 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , продовжив вчиняти домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживає в одному помешканні, у ході якого кидався у бійку до ОСОБА_5 та погрожував фізичною розправою, таким чином психотравмуючи свою співмешканку ОСОБА_5 і погіршуючи її соціальне функціонування та якість життя.

Вказані дії з боку ОСОБА_4 призвели до систематичних психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , а саме негативних психоемоційних переживань.

Внаслідок агресивної поведінки співмешканця у ОСОБА_5 відбуваються негативні психоемоційні зміни у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, погіршений настрій, страх за своє здоров`я та безпеку, що призводить до погіршення її соціального функціонування та зниження якості поточного життя.

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини час, місце вчинення ним кримінального правопорушення, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді показав, що дійсно, коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння вчиняв відносно своєї цивільної дружини домашнє насильство психологічного характеру (при цьому ніколи не застосовував фізичне насильство), про що шкодує, на даний час припинив вживати спиртні напої, з дружиною примирився, щиро розкаявся у вчиненому, під час дебатів та останнього слова просив вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що вона вибачила свого чоловіка, так як він на даний час припинив вживати алкогольні напої та вчиняти відносно неї неправомірні дії, не наполягає на суворому покаранні.

Згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд, діючи у відповідності до ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії останнього, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

При цьому, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 585/3184/20 (провадження № 51-5266км21), про те, що попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує систематичність дій винуватої особи. Враховуючи вказане у сукупності, у даному випадку не порушено принцип non bis in idem щодо неможливості притягнення особи двічі за одні і ті ж діяння, які кваліфікуються як адміністративні правопорушення, а потім як кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, проживає за рахунок тимчасових підробітків, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, проживає без реєстрації шлюбу сім`єю з ОСОБА_5 та дочкою, за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, компрометуючими матеріалами виконавчий комітет Калитянської селищної ради на особу останнього не володіє.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України, у вигляді пробаційного нагляду, в межах санкції ст. 126-1 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до приписів ст. 91-1 КК в інтересах потерпілого від злочину, пов'язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов'язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов'язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити останнього для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та застосовує до нього обмежувальний захід згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України терміном на 1 місяць, виконання програми для кривдників слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Цивільний позов до обвинуваченого не заявлено.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 передбачені частиною другою статті 59-1 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць, виконання якої покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання останнього.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1