Справа № 536/2575/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 , про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією діянь, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, з середньою освітою, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , засудженого 14.02.2024 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука, за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Подання обґрунтоване зокрема тим, що з 03.05.2024 року на обліку Кременецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області перебуває засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вироку суду, 08.01.2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, засуджений ОСОБА_6 , знаходячись в громадському транспорті, а саме в маршрутному таксі № 17 м. Кременчука, біля входу побачив банківську картку, реалізуючи протиправний умисел, який виник раптово, направлений на привласнення вище вказаної банківської карти та обернення її на свою користь, з метою подальшого викрадення грошових коштів, яка згідно примітки до ст. 358 КК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБ України від 05.11.2014 № 705, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом. Передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, привласнив індивідуальну пластикову платіжну картку.

Окрім цього, 09.01.2024 близько 10:34 години, перебуваючи в приміщенні магазину, вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 320 грн. 90 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

Окрім цього, повторно, 09.01.2024 року, близько 13:45 години, перебуваючи в приміщенні магазину вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 329 грн. 40 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

Він же, повторно, 09.01.2024, близько 16:44 години, перебуваючи в приміщенні магазину вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 328 грн. 10 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

Він же, повторно, 10.01.2024, близько 10:27 години, перебуваючи в приміщенні магазину вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 325 грн. 00 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

Він же, повторно, 10.01.2024, близько 14:08 години, перебуваючи в приміщенні магазину вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 343 грн. 90 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

Він же, повторно, 10.01.2024, близько 17:11 години, перебуваючи в приміщенні магазину перебуваючи в приміщенні магазину вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, здійснивши розрахунок вказаною картою за товар на суму 438 грн. 00 коп., тим самим вчинив крадіжку грошових коштів.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-X «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 і розділу IV ПК України для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється Законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році 3028 грн, у 2023 2684 грн, у 2022 році 2481 грн, у 2021 році 2270, у 2020 році 2102 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію у часі.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З урахуванням вказаного просив суд вирішити питання про приведення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_6 у відповідність до вимог закону.

В судовому засіданні представник Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області при розгляді подання покладалася на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні подання, оскільки іспитовий строк призначений згідно вироку Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14.02.2024 року закінчився та засуджений знятий з обліку Кременчуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.

Суд дослідивши подання та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2024 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст. 357 КК України - 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

В ч. 2 ст. 165 КВК України вказано, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Судом встановлено, що згідно ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.03.2025 року ОСОБА_6 звільнено від покарання призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2024 року з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно повідомлення в.о. начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 в матеріалах справи, 07.04.2025 року засудженого ОСОБА_6 знято з обліку Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.

Оскільки судом встановлено, що іспитовий строк призначений засудженому ОСОБА_6 закінчився, та згідно ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області його звільнено від призначеного покарання, тому суд вважає за неможливе вирішити питання про приведення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_6 у відповідність до вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 , про вирішення питання про приведення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_6 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1