Справа № 351/410/25
Номер провадження №1-кс/351/115/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Снятин

Слідчий суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заступника начальника СВ ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045від 14.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових № 0000045від 14.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовується тим, що 21 березня 2025 року ОСОБА_6 з додержанням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) 17.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

У подальшому, солдата ОСОБА_6 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу 5 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, який зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, достовірно знаючи, що стосовно нього Сторожинецьким районним судом Чернівецької області розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм законодавства, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин:

Так, у період часу з 10.03.2025 по 12.03.2025, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , яке перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_3 , вирішив проникнути до житлового будинку та підсобного приміщення, які знаходяться на території вказаного господарства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 переліз через огорожу господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , обійшов житловий будинок, пошкодив вхідні двері з тильної сторони будинку, після чого діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі законного володільця проник до житлового будинку, який перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 , цим самим порушив гарантоване останньому статтею 30 Конституції України право на недоторканість житла.

Після чого, ОСОБА_6 знаходячись на території господарства, за вище вказаною адресою, яке перебуває у постійному користуванні ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, пошкодив вхідні двері до підсобного приміщення та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі законного володільця проник до зазначеного підсобного приміщення, цим самим порушив гарантоване ОСОБА_7 статтею 30 Конституції України право на недоторканість іншого володіння.

Надалі, ОСОБА_6 в період часу з 20 год 15 хв 11.03.2025 по 08 год 13 хв 12.03.2025, перебуваючи поблизу господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , яке перебувало у власності та користуванні ОСОБА_8 , вирішив проникнути до житлового будинку, який знаходиться на території вказаного господарства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 переліз через огорожу вказаного господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , пошкодив вхідні двері житлового будинку, в якому на той час ночувала ОСОБА_8 , після чого діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі законного володільця проник до вказаного будинку, який перебував у власності та користуванні ОСОБА_8 , цим самим порушив гарантоване їй статтею 30 Конституції України право на недоторканість житла.

Окрім цього, у період часу з 20 год 15 хв 11.03.2025 по 08 год 13 хв 12.03.2025, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись всередині кімнати в приміщенні житлового будинку ОСОБА_8 , який розташований на території господарства по АДРЕСА_2 , в ОСОБА_6 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, після чого він, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , завдав останній декілька ударів в область голови, у результаті чого спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, крововиливу під оболонку головного мозку та закритої черепно-мозкової травми, внаслідок отримання яких ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла у відділенні інтенсивної терапії КНП «Снятинська багатопрофільна лікарня» Снятинської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої та незаконне проникнення до житла особи.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу 5 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, заступник начальника слідчого відділення просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор та заступник начальника слідчого відділення у судовому засіданні клопотання підтримали, довели існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просили клопотання задоволити.

Підозрюваний заперечив щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник не заперечив щодо застосування тримання під вартою, оскільки така позиція була узгоджена з підозрюваним.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, а саме: витяг з ЄРДР № 0000045від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 162 КК України КК України; повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень від 21.03.2025р.; протокол огляду місця події від 12.03.2025, протокол огляду трупа від 14.03.2025, протоколу огляду місця події (предмета) від 15.03.2025, проткол допиту потерпілої від 14.03.2025, протокол перегляду відеозапису від 14.03.2025, протокол допиту свідка від 17.03.2025, протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 17.03.2025, висновки експертів, заслухавши учасників судового засідання, встановив, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та кримінального проступку за яке передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

У судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що на даний час самовільно покинув місце проходження військової служби.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідатиме принципу правової визначеності, цілям пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що допускає законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Метою обрання запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Крім того, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі.

Беручи до уваги викладене та те, що існує надто великий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, оскільки одне із кримінальних правопорушень, яке інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання останньому у виді позбавлення волі,що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, маючи на даний час непогашену судимість, достовірно знаючи, що стосовно нього Сторожинецьким районним судом Чернівецької області розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм законодавства, вкотре вчинив ряд нових злочинів проти життя і здоров`я особи з корисливих мотивів, що свідчить про можливість продовження ОСОБА_6 своєї протиправної діяльності, тому більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Зважаючи на вказані вище ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб, без визначення роміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183-184, 188, 323 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11:00 год. 19 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати у Державній установі «Івано-Фран.ківська установа виконання покарань (№12)».

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9