Справа № 158/3035/24
Провадження № 1-кп/0158/198/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження №0000696 від 20.06.2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці, Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше неодноразово вчиняла домашнє насильство по відношенню до своєї сестри ОСОБА_4 , а саме: 20.11.2023р. та 10.03.2024р., за що постановами Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2023р., 13.03.2024р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, належних висновків не зробив та продовжив вкотре систематично вчиняти домашнє насильство.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку за місцем свого постійного проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, 19 червня 2024 року близько 21 год., 26 липня 2024 року близько 16 год., та 29 липня близько 12 год., вчинив домашнє насильство відносно своєї рідної сестри ОСОБА_4 , яка завідомо для останнього перебувала в стані вагітності, а саме: вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, словесних образ, погроз фізичною розправою, приниженні її честі та гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, яке виявляється у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати енергійності, повноцінного сну та відпочинку, що є в безпосередньому причинно - наслідковому зв`язку домашнім психологічним насильством.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину з приводу пред`явленого йому обвинувачення визнав в повному об`ємі, не заперечив того факту, що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї сестри ОСОБА_4 , а також не заперечив того, що 19 червня 2024р. близько 21 год., 26 липня 2024 року близько 16 год. та 29 липня близько 12 год. він, за місцем свого проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Також враховуючи те, що ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження інших письмових доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих даних на особу.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердила про систематичне вчинення домашнього насильства відносно неї обвинуваченим ОСОБА_6 . Крім того зазначила, що 19 червня 2024р. близько 21 год., 26 липня 2024 року близько 16 год. та 29 липня близько 12 год. за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 АДРЕСА_1 , де також вона проживає з сім`єю, у якій двоє малолітніх дітей та матір, яка за станом здоров`я є лежачою та потребує стороннього догляду, останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв відносно неї домашнє насильство, в той час коли вона перебувала у стані вагітності, що вкрай негативно відобразилось на її здоров`ї, психологічному стані та стані здоров`я їхньої матері. На даний час його поведінка не змінилась, він продовжує вчиняти дебоші, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а тому вона наполягає на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо фактичних обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває у сімейних та близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Крім то слід зазначити, що 20.06.2022р. Україна ратифікувала Конвенцію Ради Європи про запобігання та протидію насильству щодо жінок і домашньому насильству (далі - Стамбульська конвенція), яка спрямована на викорінення насильства і передбачає створення комплексної системи ефективної боротьби з такими явищами.

Основною тезою міжнародного законодавства у сфері протидії домашньому насильству є те, що ніхто, ніде та за жодних обставин не повинен терпіти знущання над собою.

ЄСПЛ у справах «Івашків проти України» (заява №59670/14, рішення від 22.09.2022), «М.М. та З.М. проти України» (Заява № 4669/20, рішення від 03.11.2022), «Левчук проти України» (заява № 17496/19 від 03.12.2020) неодноразово зауважував на позитивному обов`язку держави вживати своєчасних заходів для розслідування актів домашнього насильства, як прояву порушення основних прав і свобод людини. Державні органи повинні відійти від тендерних стереотипів і не применшувати серйозність порушень.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Відповідно до усталеної практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відображеної, зокрема, у постановах від 28 лютого 2023 року (справа № 725/4683/20, провадження № 51-6067 км 21), від 28 травня 2024 року (справа № 522/2378/22, провадження № 51-7447 км 23), домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, характеризуючі дані на особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України рахується несудимим, є працездатною особою, однак не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, в межах цього кримінального провадження був скерований на проходження програми для кривдників, в період з 14.10.2024р. по 21.10.2024р. проходив лікування від алкогольної залежності в Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька», однак програму для кривдників повністю не пройшов, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, при цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, тощо.

Тож можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини

Факт щирого каяття особи обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення не знайшов свого відображення ході судового провадження, а тому суд виключає в даному випадку можливість визнання щирого каяття обвинуваченого в якості обставини, яка пом`якшує покарання останнього.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала у стані вагітності.

Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_6 обставину, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка наполягає на суворій мірі покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі.

На переконання суду таке покарання відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації, буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначення більш м`якого покарання створить у обвинуваченого відчуття безкарності і може негативно позначитися на інтересах потерпілої.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Застосований та продовжений ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024р. запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня прибуття засудженого у виправний центр.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття засудженого у виправний центр.

Застосований та продовжений ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 листопада 2024р. запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання до набрання даним вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1