Провадження № 1-кс/761/7302/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-3 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 24683) клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-3 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_3 зазначив про таке.

Детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-3 КК України, щодо переміщення (контрабанди) через державний кордон України поза митним контролем або з приховуванням митного контролю за попередньою змовою групою осіб.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які наразі перебувають поза межами України, створено злочинну групу, кожен учасник якої виконує свою роль в протиправному механізмі, який направлений на здійснення незаконного переміщення (контрабанди) через державний кордон України з приховуванням від митного контролю ювелірних виробів, діамантів, швейцарських годинників з метою заниження митних платежів та подальшої їх реалізації на території України за готівку (гривня, долар США, Євро) або криптовалюту (USDT) через власний магазин «ІНФОРМАЦІЯ_13» в м. Києві, діяльність якого здійснюється без належної реєстрації такої господарської діяльності та, відповідно, без сплати належних податків до бюджету.

До реалізації зазначеної протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залучили своїх близьких родичів, а саме: ОСОБА_7 , (брат ОСОБА_5 ) та ОСОБА_8 (брат ОСОБА_6 ), які орієнтовно в травні 2024 року, перебуваючи на території Центрального автовокзалу м. Варшава (Польща), налагодили діючий до цього часу канал контрабандного переміщення високоліквідних товарів водіями рейсових автобусів українського бренду «HEYBUS» (власник бренду ТОВ «Автолайн Одеса»), які щодня здійснюють міжнародні рейси сполученням «Варшава-Київ».

Крім того, з метою належного функціонування злочинного механізму на території України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залучили до власної організованої злочинної групи наступних громадян України: ОСОБА_9 (виконує роль керівника київського шоуруму « ІНФОРМАЦІЯ_13 »), ОСОБА_10 (виконує роль комірника та веде чорнову бухгалтерію київського шоуруму), ОСОБА_11 (з 01.09.2024 виконує роль менеджера з продажу, до 01.09.2024 виконував роль водія-кур`єра); ОСОБА_12 (виконує роль водія, кур`єра та інкасатора), який отримує та розвозить ввезений поза митним контролем товар до шоуруму «ІНФОРМАЦІЯ_13», а також іншим замовникам а саме: «Ломбард Перспектива», «Gold Club», «Diamont time kiev» Skyhub. Kyiv, «1stLombard».

Встановлено, що члени злочинного угрупування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодня о 21.00, перебуваючи на території Центрального автовокзалу м. Варшава (Польща), передають водіям рейсових автобусів українського бренду «HEYBUS» високоліквідні товари з метою їх незаконного переміщення до м. Києва.

У свою чергу водії зазначених автобусів на постійній основі здійснюють незаконне переміщення високоліквідних товарів, які отримують від ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 , приховуючи їх від митного контролю в конструктивних порожнинах автобуса. За вказані протиправні дії водії автобусів отримують грошову винагороду від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 або в м. Києві від ОСОБА_12 .

Перед відправкою, з метою унеможливлення втрати частини товару, члени злочинного угрупування роблять його фото та відправляють за допомогою месенджеру «Telegram» в корпоративну групу «Варшава-Київ» з метою подальшої звірки після його переміщення.

Після перетину державного кордону в зоні митного посту «Устилуг» Волинської митниці, здійснивши незаконне переміщення високоліквідних товарів злочинного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_13 » шляхом їх приховування в конструктивних порожнинах автобуса, водії прямують до Центрального автовокзалу м. Києва, де вже їх чекає ОСОБА_12 , який, отримавши від водіїв автобусу незаконно переміщений товар, транспортує його на автомобілях до офісного приміщення (шоуруму) злочинного угрупування «ІНФОРМАЦІЯ_13», «Gold Club», «Diamont time kiev» Skyhub. Kyiv, «1stLombard».

Надалі незаконно ввезений товар реалізується через шоурум «ІНФОРМАЦІЯ_13», «Gold Club», «Diamont time kiev» Skyhub. Kyiv, «1stLombard», ломбард «Перспектива» закритого типу, доступ до якого здійснюється за попередньою домовленістю з членами злочинного угрупування.

У зазначених магазинах здійснюється діяльність з незаконної реалізації прикрас та годинників (без видачі фіскальних чеків та без належного бухгалтерського та податкового обліку).

Разом з тим встановлено, що діяльність злочинного угрупування « ОСОБА_14 » та магазини «Gold Club», «Diamont time kiev» Skyhub. Kyiv, « 1stLombard », ломбард «Перспектива» на території України здійснюється нелегально, без оформлення будь-яких юридичних осіб чи фізичних осіб-підприємців та сплати відповідних податків.

Так, згідно отриманої відповіді Держмитслужби №19/19-02-04/8.21/4726 від 11.10.2024 встановлено, що інформація стосовно митного оформлення товарів суб`єктами господарської діяльності: ФОП « ОСОБА_6 », ФОП « ОСОБА_8 », «ІНФОРМАЦІЯ_13 SP Z.O.O», «Gold Club» та «Diamont time kiev» Skyhub. Kyiv, «1stLombard» в Держмитслужбі відсутня.

Під час проведення досудового розслідування від начальника 4 (четвертого) управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України ОСОБА_15 надійшли матеріали виконання доручення згідно якого встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є представником магазину «ІНФОРМАЦІЯ_15», яка співпрацюючи з угрупуванням « ОСОБА_14 » та використовуючи налагоджений канал поставки товару поза митним контролем надавала заявки використовуючи месенджер «Telegram», чат « ОСОБА_17 » на перевезення товару через державний кордон України поза митним контролем директору магазину «Дрім Вотч» ОСОБА_9 , який в свою чергу надавав вказівки кур`єру ОСОБА_12 щодо отримання від ОСОБА_16 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_15» цінностей згідно заявки на переміщення, які в подальшому ОСОБА_12 передавав у вигляді «мотків» до м. Варшава. Прибувши до м. Варшава незаконно переміщенні товари отримували представники « ОСОБА_14 » ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 . Аналогічним способом здійснювалась передача годинників та ювелірних виробів з м. Варшава до м. Києва.

Згідно протоколу огляду мобільного телефону марки «Iphone» 15 Pro належного ОСОБА_12 , (кур`єра «Дрім Вотч») встановлено чат в месенджері «Telegram» з назвою чат « ОСОБА_17 », під час огляду якого встановлено надання послуг з незаконного переміщення товарів магазину «ІНФОРМАЦІЯ_15», через менеджера ОСОБА_16 , яка надає заявки на переміщення через державний кордон України далі кур`єр ОСОБА_12 , забирає товар з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_15» за адресою: АДРЕСА_2, нежитлові приміщення з № 1 по №10 (гр. приміщень 21а) (в літ. А) та нежитлові приміщення з №1 по № 13 (гр. прим. 26) ( в літ. А), та відправляє автобусами «Хейбас» до м. Варшава, також в зворотному порядку здійснюється передача товарів з м. Варшава до м. Київ.

Під час виконання доручення слідчого працівниками ГУ «Д» ДЗНД СБ України встановлено, що до зазначеного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_16 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено що право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано за ОСОБА_19 .

У зв`язку з чим, під час досудового розслідування 06.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_16 , під час якого у зазначеній квартирі у спальній кімнаті виявлено грошові кошти в розмірі 26 300 доларів США, огорнуті резинкою з підписом «ОСОБА_27» в конверті, що знаходились в жіночій сумці чорного кольору на гладильній дошці, також виявлено чоловічу сумку в якій знаходяться грошові кошти 5500 доларів США та 150500 гривень. ОСОБА_20 поставлено питання ОСОБА_16 та ОСОБА_21 щодо походження виявлених грошових коштів, на які останні не змогли відповісти та не надали документи, які підтверджували їх походження, однак, після прибуття адвоката ОСОБА_22 , було надано договір купівлі продажу транспортного засобу BMW 328 д.н.з. НОМЕР_1 від 03.12.2024 на суму 400 тис. гривень. Також виявлено мобільний телефон марки «Iphone X», під час огляду якого в месенджері «Телеграм» встановлено чати « ІНФОРМАЦІЯ_14», «ІНФОРМАЦІЯ_15» «ІНФОРМАЦІЯ_16», що містять відомості про відправку товарів через державний кордон України та має доказове значення та може бути використана як доказ під час проведення досудового розслідування.

Крім того, встановлено, що з 05.02.2025 у ОСОБА_16 перебуває у власності транспортний засіб марки «Volkswagen Toureg» д.н.з. НОМЕР_1 (номерний знак є тотожним номеру який був на попередньому авто), що свідчить про придбання транспортного засобу після продажу попереднього.

З метою подолання логічного захисту, виявлення видалених файлів та встановлення відомостей, які мають значення для досудового розслідування, у кримінальному провадженні 07.03.2025 призначена комп`ютерно-технічна експертиза.

Відповідно до ст. 98 КПК України 07.03.2025 детективом винесено постанову про визначення вищезазначеного майна речовими доказами.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному слідчому судді від 12.03.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 13.03.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_16 та ОСОБА_21 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, оскільки 1) зазначене клопотання підписане прокурором ОСОБА_3 , який не входить до групи прокурорів; 2) ні ОСОБА_16 , ні ОСОБА_21 не мають жодного статусу у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024; 3) в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшук відмовлено в частині вилучення не облікованих грошових коштів, при цьому жодних перешкод під час проведення обшуку родиною ОСОБА_23 не чинилося, будь-яких речей та документів, які мають значення для доказування у кримінальному провадженні не виявлено, водночас вилучено лише грошові грошові кошти та телефон; 4) законне походження вилучених грошових коштів, які сім`я ОСОБА_23 тривалий час заощаджувала та накопичувала, підтверджується документально; 6) стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що вилучені грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-3 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 761/5412/25 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_19 з метою відшукування, та фіксації первинних документів бухгалтерського та податкового обліку (договорів з додатками та доповненнями; заявки на поставку; специфікації до договорів і додатків; видаткові та прибуткові накладні; податкові накладні;рахунки-фактури; товарно-транспортні накладні; путівки автотранспорту та інших документів, що підтверджують перевезення товарів; рахунків; платіжних доручень; платіжні документи (в оригіналах, копіях, бланках), чорнові записи; інші документи, які свідчать про вчинення злочину; товари ввезені поза митним контролем на територію України.

Відповідно до протоколу обшуку від 06.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 761/5412/25, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора ОСОБА_3 07.03.2025 з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_24 від 06.09.2024 старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024 визначено прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_25 від 07.03.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Крім того, постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_25 від 07.03.2025 призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу вилученого мобільного телефону.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на вилучене майно, зазначене прокурором у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим не буде досягнута дієвість цього кримінального провадження.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, наявність підстав для проведення експертизи мобільного телефону, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою детектива від 07.03.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

Посилання представника власника майна на те, що грошові кошти не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування оцінює критично, оскільки ці обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні для спростування або підтвердження зазначених адвокатом доводів.

Досудове розслідування на цей час ще триває і ці обставини також підлягають перевірці при його проведенні, тому в такому випадку, вбачається за можливе застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Слідчий суддя також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи адвоката про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_21 не мають жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є необґрунтованими.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до зазначеного кримінального правопорушення осіб.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність вилученого майна у переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2025 у справі № 761/5412/25, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та зверненням надалі з клопотанням про арешт такого майна з урахуванням дотримання прокурором вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи адвоката у цій частині також є безпідставними.

На думку слідчого судді, накладення арешту на майно в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку та тяжкість.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власника майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього. При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000020 від 04.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-3 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки Iphone X imei НОМЕР_2 ;

-грошові кошти у сумі 26 300 доларів США;

-грошові кошти у сумі 5500 доларів США та 150 500 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1