ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/149/24 Номер провадження 11-кп/814/905/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001237 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2024,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 17.10.2023.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 11 270 грн. матеріальної та 200 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16.10.2023 року у вечірній час доби (більш точний час органом досудового розслідування та судом не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту під час спільного вживання алкогольних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою заподіяння смерті, заподіяв множинні удари кистями рук, стиснутими у кулак, та ногами у взутті в область тулуба та голови ОСОБА_10 , який прикривав життєво важливі органи руками.

Далі ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, завдав декілька ударів фрагментом хвильового шиферу по волосяній частині голови потерпілого, в цілому завдавши потерпілому ОСОБА_10 не менше 32 (тридцяти двох) ударів від яких потерпілий помер.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду та ухвалити рішення, яким визнати його невинуватим та виправдати за ч. 1 ст. 115 КК України у зв?язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження факту побиття ним потерпілого.

Так свідок ОСОБА_11 підтвердив лише факт його спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим 16.10.2023.

Звертає увагу, що органом досудового розслідування не встановлено мотив, мету та умисел на вбивство ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та ухвали рішення, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим та виправдати за ч. 1 ст. 115 КК України у зв?язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження факту побиття ним потерпілого.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив лише факт його спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим 16.10.2023.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_12 не надав відповіді щодо того чи міг потерпілий померти від інших наявних у нього раніше захворювань, послідовності спричинення тілесних ушкоджень та можливості настання смерті від перелому ребер, які потерпілий отримав раніше та не відчував внаслідок сильного алкогольного сп?яніння.

Вважає, що не перевірено версію того, чи не були тяжкі тілесні ушкодження спричинені потерпілому іншою особою.

Зазначає, що протокол затримання обвинуваченого від 17.10.2024 не містить місця та підстав затримання ОСОБА_8 .

Крім того, обвинувачений стверджує, що спричинив лише кілька ляпасів ОСОБА_10 внаслідок спровокованого потерпілим конфлікту. Також на тілі обвинуваченого відсутні сліди спричинення ним тілесних ушкоджень.

Звертає увагу, що органами досудового розслідування не встановлено мотив, мету та умисел на вбивство ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданих ними апеляційних скарг, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

ОСОБА_8 під час допиту у суді першої інстанції свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, проте не заперечував факту спільного розпивання спиртних напоїв разом з потерпілим у нього вдома.

Апеляційні доводи обвинуваченого щодо спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, від яких він помер, іншою особою та спричинення ним під час спільного вживання спиртних напоїв лише кількох ляпасів спростовуються таким.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

Потерпілий ОСОБА_9 під час допиту у суді першої інстанції повідомив, що є рідним братом ОСОБА_13 15.10.2023 він бачив потерпілого, розмовляв з ним та не бачив на ньому тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що він в один із днів жовтня 2023 вживав спиртні напої спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вдома у обвинуваченого. Коли обвинувачений з потерпілим вийшли на подвір?я, він почув глухі звуки, схожі на удари по боксерській груші. Коли свідок вийшов на подвір?я, то побачив лежачого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , який стояв над ним. ОСОБА_11 зрозумів, що між обвинуваченим та потерпілим відбулася бійка. Далі обвинувачений повідомив, що відведе потерпілого у другу половину будинку, після чого повернувся хвилин через 20. Коли ОСОБА_11 йшов додому, то зайшов навідати ОСОБА_10 . Потерпілий лежав на ліжку, на його руках свідок помітив синці.

Тому, всупереч апеляційним доводам сторони захисту, зазначений свідок повідомив суду не лише факт спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим та обвинуваченим, а розповів про бійку, яка виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколами огляду від 17.10.2023 з флеш-накопичувачем, відповідно до яких виявлено труп чоловіка та плями РБК на гілці з опалим листям, посохлій траві та камені, що знаходиться навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , протоколом огляду трупа від 18.10.2023, протоколом обшуку від 17.10.2023, з якого вбачається, що на предметах , які знаходилися на подвір?ї будинку, де проживав ОСОБА_8 , у тому числі на фрагменті шиферу виявлено сліди РБК, протоколом огляду «кравчучки» від 16.11.2023, на якій виявлено сліди речовини бурого кольору.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо спричинення потерпілому тілесних ушкоджень іншою особою спростовуються також показаннями самого обвинуваченого, даними під час проведення слідчого експерименту, згідно з якими ОСОБА_10 прийшов до нього без тілесних ушкоджень. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_8 детально розповів про обставини бійки, яка сталася між ним та потерпілим на подвір?ї домоволодіння обвинуваченого, в ході якої він наніс ОСОБА_10 множинні тілесні ушкодження руками, ногами та 4-5 разів гострим фрагментом шиферу в область голови потерпілого, після чого стрибав на тіло лежачого ОСОБА_10 з висоти 1 метру ногами в область ребер.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №182А від 04.01.2024 дані щодо локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, встановлені під час проведення слідчого експерименту, не суперечать висновкам експертних досліджень щодо наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що потягли його смерть.

Доводи обвинуваченого про проведення слідчих дій із застосуванням погроз працівниками органу досудового розслідування спростовується відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається, що ОСОБА_8 чітко та послідовно розповідав про обставини кримінального правопорушення, та не повідомляв про застосування щодо нього недозволених методів досудового розслідування, при цьому відеозапис є чітким та безперервним.

Крім того, такі доводи обвинуваченого були предметом перевірки ТУ ДБР у м. Полтава. Проведеною перевіркою не було здобуто підтверджень та фактів, які би вказували на перевищення працівниками Миргородського РВП службових повноважень чи порушення вимог чинного законодавства.

Крім зазначеного, факт побиття обвинуваченого працівниками поліції після його затримання спростовується висновком судово-медичного експерта від 23 жовтня 2023 року, у відповідності з яким при судово-медичній експертизі у ОСОБА_8 виявлено лише синець, що розташований біля зовнішнього краю лівого ока, який по давності утворення може відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині та підекспертним, тобто 16 жовтня 2024 року.

Всупереч доводам апелянтів, місцевим судом встановлено причину смерті потерпілого, а тому твердження захисника про те, що суд не перевірив, чи міг померти потерпілий внаслідок інших захворювань, є неспроможними.

Так, з висновку судово-медичного експерта №182 від 03.01.2024 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма грудної клітини, що призвела до виникнення чисельних переломів ребер та ускладнилась розвитком плевропульмонального шоку. Смерть могла настати 17.10.2023 близько 01-02 год. Враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, вони не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту.

Також допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_12 підтвердив надані ним висновки під час проведення досліджень у кримінальному провадженні та підкреслив, що попередніх травм на тілі ОСОБА_10 не було, всі тілесні ушкодження заподіяні в один проміжок часу, та не могли бути заподіяні після смерті потерпілого. Також звернув увагу, що внаслідок сильного алкогольного сп`яніння потерпілий після отриманих тілесних ушкоджень міг подолати відстань від будинку до місця, де було виявлено його труп.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 наносив потерпілому удари руками, ногами та фрагментом шиферу. Згідно з експертним дослідженням №229-МК від 05.12.2023 забита рана на клаптику шкіри з потиличної ділянки праворуч трупа ОСОБА_10 може бути утворена при контактуванні з краєм фрагмента хвилястого шиферу, наданого на експертизу. Тому відсутність саден на кистях рук обвинуваченого не спростовують його винуватість у вчиненому діянні.

Крім того, на подвір`ї обвинуваченого, на трьох опалих листках, каменю, шлангу від пилососа, вирізу з дивану, зіскобу з дерев`яної планки, металевій конструкції, фрагменті шиферу, на ковдрі та одязі, які були вилучені в ході огляду, знайдено кров людини, яка відповідно до висновків експерта №1816 від 28.11.2023, №1766, №1768, №1772, №1773, №1767 та №1769 від 21.11.2023, №1797, №1775, №1774 та №1797 від 21.11.2023 та 23.11.2023, №1799 від 30.11.2023 може належати ОСОБА_10 та виключене походження від обвинуваченого.

Зазначені експертні дослідження вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені на території домоволодіння обвинуваченого.

Встановлено місцевим судом і мотив та мету дій обвинуваченого мотивом злочину суд визнав конфлікт обвинуваченого з потерпілим на ґрунті вживання алкогольних напоїв, а метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , тому доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими і в цій частині.

З огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, взаємини обвинуваченого з потерпілим, що передували події, враховуючи обставини і спосіб спричинення тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізацію, які були нанесені здебільшого в область грудної клітини та голови ОСОБА_10 , дії обвинуваченого після вчиненого злочину, а саме те, що він не надав потерпілому допомоги, не викликав медиків, залишив потерпілого наодинці та не контролював його стан, колегія суддів дійшла висновку про наявність умислу у ОСОБА_8 на вбивство потерпілого та правильну кваліфікацію місцевим судом його протиправного діяння за ч.1 ст.115 КК України.

Не узгоджуються зі змістом протоколу затримання ОСОБА_8 і доводи захисника про відсутність у цьому протоколі місця затримання та підстав, оскільки в протоколі зазначено, що затримання відбулось в приміщенні Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області та вказано адресу, а підставою затримання зазначено, що безпосередньо після вчинення злочину оцевидець або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що ця особа щойно вчинила злочин.

З урахуванням встановлення винуватості ОСОБА_8 у вчиненому діянні, враховуючи надані потерпілим докази, що підтверджують спричинену йому шкоду, завдану вчиненим протиправним діянням, місцевий суд правомірно частково задовольнив цивільний позов ОСОБА_9 та стягнув з обвинуваченого на його користь 200 000 грн. моральної та 11 270 грн. майнової шкоди.

При призначенні покарання суд на виконання вимог закону, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким; обставини вчинення злочину; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, не одружений, задовільно характеризується за місцем проживання, на момент вчинення діяння перебував у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його вік, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Тому з урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

У зв?язку з набранням вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2024 законної сили, питання щодо зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 для його вступу до лав ЗСУ, апеляційним судом не вирішується.

Отже, апеляційні доводи сторони захисту в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.10.2024, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4