Справа № 308/5506/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000655 від 17.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 14 квітня 2022 року ОСОБА_4 , призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де останній проходить військову службу по теперішній час.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту призову на військову службу та відправлення до військової частини Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України, прийняв присягу на вірність народу України.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Окрім цього, солдат ОСОБА_4 мав поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, згідно яких кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, та ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Незважаючи на викладене, 17 квітня 2025 року близько 07 год. 34 хв., ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, який виник на підставі раніше сформованих неприязних відносинах у зв`язку із розірванням шлюбу із громадянкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх діянь, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Юрія Венеліна-Гуци, навпроти будинку № 9, незаконно позбавив волі колишню дружину ОСОБА_7 , а саме в супереч волі останньої, заштовхав її до салону автомобіля марки «KIA» моделі «Sportage» зеленого кольору з державним номерним знаком Латвійської Республіки « НОМЕР_2 », та всупереч її волі помістив на заднє сидіння вказаного автомобіля. При цьому, під час поміщення ОСОБА_7 до автомобіля, ОСОБА_4 з метою подавити волю потерпілої до опору, однією рукою почав душити останню, а другою утримував за руки, спричинивши їй фізичні страждання.

Надалі, під час перебування в салоні автомобіля марки «KIA» моделі «Sportage», ОСОБА_4 , незаконно позбавивши волі потерпілу ОСОБА_7 , насильно, незаконно, утримуючи її в автомобілі, розпочав рух у напрямку вулиці Олега Куцина в місті Ужгород.

В той час, громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи в себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , почув крики особи жіночої статі, після чого вийшовши на подвір`я належного йому домоволодіння, побачив, як потерпілу проти її волі заштовхують до салону вищевказаного автомобіля, та намагаючись припинити вчинення злочину, підняв із землі камінь та жбурнув у сторону вказаного автомобіля, який, на той час, вже розпочав рухатися у напрямку вул. Олега Куцина, розбивши, при цьому, переднє пасажирське вікно, однак ОСОБА_4 продовжив рух далі.

Після цього, потерпіла, будучи незаконно позбавлена волі, в салоні автомобіля марки «KIA» моделі «Sportage» зеленого кольору з державним номерним знаком Латвійської Республіки « НОМЕР_2 », зуміла відчинити двері та вистрибнути з вказаного автомобіля, який продовжував рух. Внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

17.04.2025 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

18.04.2025 встановивши достатність доказів для підозри особі у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець за національністю, громадянин України, уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, неодружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, який на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.04.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.04.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2025; протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2025; протоколом огляду місця події від 17.04.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.04.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України встановлені та підтверджені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

Запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , може бути призваний в будь-який регіон та легально покинути територію міста Ужгород та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. що тим самим, унеможливлює проведення ряду слідчих дій у кримінальному провадженні

Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 є нетяжким і передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що у разі визнання винним останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення, вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім цього, слід враховувати, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_4 було обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, який на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки. Однак, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, натомість, перебуваючи на іспитовому терміні, вчинив новий злочин.

Запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які відомі підозрюваному ОСОБА_4 ..

Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, та останньому відомі прізвище та місце проживання потерпілої, оскільки вона являється його колишньою дружиною, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого від даного кримінального провадження.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи.

Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані і до свідків, дані яких відомі обвинуваченому, виходячи зі способу вчинення правопорушень, з метою надання ними неправдивих показань, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких.

З огляду на вищевикладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 був вже притягнутий до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, а продовжує вчиняти нові злочини.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування просить слідчого суддю клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Також зазначив, що заперечує проти даного клопотання, вказав, що він хотів лише з потерпілою поговорити про їхнього спільну доньку, ніяких протиправних дій він не вчиняв.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також документи, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000655 від 17.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

17.04.2025 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

18.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000655 від 17.04.2025 та долучених до клопотання, зокрема: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або так, що готується) від 17.04.2025 року, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 від 17.04.2025 року, довідкою з травматологічного пункту 3914/588, протоколі допиту свідка від 17.04.2025 року, протоколі пред`явлення особи до впізнання від 17.04.2025 року, протоколі проведення слідчого експерименту від 17.04.2025 року, розписці гр. ОСОБА_9 , протоколі огляду місця події від 12.04.2025 року, письмовими поясненнями гр. ОСОБА_4 від 17.04.2025 року, протоколі затримання, підозрюваної у вчинені злочину від 17.04.2025 року, витягу з наказу від 12.01.2025 року №13/інст., службовій характеристиці, гр. ОСОБА_4 , рішенні від 28.01.2025 року про видачу обмежувального припису, вироку у справі №308/1963/25 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України,.

Беручи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкриміноваого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя зауважує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 2 ст. 146 КК України, що загрожує ОСОБА_9 в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, характер пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, також враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розлучений, має на утриманні матір ОСОБА_10 , яка потребує постійного стороннього догляду, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», за місце служби характеризується негативно, раніше судимий згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2025 року у справі №308/1963/25 до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Беручи до уваги наведене та вивчені матеріали внесеного клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на потерпілу та свідка ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, виходячи з того, що існує ризик незаконного впливу на них які під тиском підозрюваного можуть змінити свої показання; та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 раніше судимий, на шлях виправлення не став, та під час іспитового строку підозрюється у вчинені нового кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 пов`язаний з застосування насильства до потерпілої, якій згідно довідки з травматологічного пункту було завдано тілесні ушкодження.

Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, зважаючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає до задоволення.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, та вчини інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;.

За таких обставин, оскільки на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід як тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, що підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, про що наголошує сторона захисту, немає.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, беручи до уваги тяжкість злочину, який є не тяжким, проте вчинений із застосування насильства, яке призвели до тілесних ушкоджень потерпілій, вчинений під час іспитового строку, дані про особу підозрюваного, який характеризується за місце служби негативно, слідчий суддя не знаходить підстав для визначення ОСОБА_4 застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 197, 309, 335, 392, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк не більше шістдесяти днів, тобто до 13 червня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати із 17.04.2025 року з 14 год. 38 хвилин.

Строк дії зазначеної ухвали до 13.06.2025 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя ОСОБА_1