Справа № 738/2370/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/923/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 03.11.2021 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців,

задоволено клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та вироки Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року, від 28 липня 2021 року та від 03 листопада 2021 року приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року:

На підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнено засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2021 за ч.2 ст.185 КК України.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 за епізодом від 08.09.2020 із ч.3 ст.185 КК на ч.1 ст.162 КК та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки й постановлено вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.01.2021 за ч.1 ст.162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Постановлено вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2021 за ч.3 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.01.2021 й остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Місцевий суд вказав, що оскільки після внесення змін законом України №3886-IX до законодавства України про адміністративні правопорушення, вартість викраденого ОСОБА_6 майна на час вчинення діянь не перевищувала 2 НМ, до цих діянь має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинені з проникненням у приміщення, дії засудженого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за епізодом від 08.09.2020 за ч.3 ст.185 КК України; на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2021 за ч.2 ст.185 КК України. Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2021 за ч.3 ст.185 КК України (по епізоду від 13.01.2020) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Зазначив, що оскільки вартість викраденого майна засудженим на час вчинення ним діянь не перевищувала 2 НМ, до таких діянь має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинені з проникненням у приміщення, дії засудженого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України. Проте, приймаючи рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, поза увагою місцевого суду залишився той факт, що перекваліфікація можлива лише на стадії судового розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.85 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року й остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2021 року і остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується з часу його фактичного затримання при виконанні попереднього вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.2021, а саме з 28 вересня 2021 року.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2021 року набрав законної сили 04 грудня 2021 року.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року слідує, що ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні крадіжки 08 вересня 2020 року на суму 821,50 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1051,00 грн.

З огляду на вказані норми Закону, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України становив 2102,00 (1051,00 х 2 = 2102,00).

Як убачається з вироків Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2021 року та від 03 листопада 2021 року, ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні крадіжки 06 червня 2021 року на суму 6213,43 грн та 16 вересня 2021 року на суму 374,08 грн відповідно.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1135,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України становив 2270,00 (1135,00 х 2 = 2270,00).

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною другою статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку, що оскільки вартість викраденого ОСОБА_6 майна 08 вересня 2020 року та 16 вересня 2021 року на час вчинення діянь не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, до цих діянь має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинене 08 вересня 2020 року, поєднане з проникненням у приміщення, дії засудженого підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України.

Згідно з ч.1 ст.162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3 ст.185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тобто, з огляду на викладену норму Закону, перекваліфікація діяння, передбаченого ст.185 КК України на ст.162 КК України, можлива лише на стадії судового розгляду.

Однак, вчинене 08.09.2020 ОСОБА_6 діяння, згідно з Законом №3886-ІХ, не є кримінально караним. А тому становище засудженого у даному випадку покращується.

Тоді як зміна кваліфікації діяння з ч.3 ст.185 КК України на ст.162 КК України призводить до погіршення становища ОСОБА_6 та обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, даних про вчинення якого досудовим слідством та судом встановлено не було.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи, що зміна правової кваліфікації судом першої інстанції під час виконання вироків не передбачена КПК України, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за епізодом від 08.09.2020 за ч.3 ст.185 КК України та від призначеного покарання за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.11.2021 за ч.2 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 406, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_6 - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_6 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ - задовольнити.

Вироки Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року, від 28 липня 2021 року та від 03 листопада 2021 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року:

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного від призначеного покарання за епізодом від 08.09.2020 за ч.3 ст.185 КК України за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2021 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2021 року за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння,

Вважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4