Провадження № 1-кс/554/1992/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Полтавській області про відмову у задоволенні клопотання від 20.01.2025 року у кримінальному провадженні №0000687 від 15.10.2024 за ч.4 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчої СУ ГУНП в Полтавській області про відмову у задоволенні клопотання від 20.01.2025 року у кримінальному провадженні №0000687 від 15.10.2024 за ч.4 ст.152 КК України.

Скаргу обґрунтував тим, що 17.01.2025 року ним подано до слідчої клопотання у порядку ст.220 КПК України, у якому просив:

-взяти тимчасовий доступ до роботи стільникових телефонів ОСОБА_4 , малолітнього потерпілого, його матері та його батька за період з 01.09.2024 року по 08.11.2024 року та провести моніторинг роботи даних телефонів;

-звернутися до слідчого судді щодо отримання дозволу на роздруківку вхідних та вихідних дзвінків та місце роботи стільникових телефонів ОСОБА_4 , малолітнього потерпілого та його батьків за період з 01.09.2024 року по 08.11.2024 року.

21.01.2025 року на електронну пошту отримано відповідь та копію постанови від 20.01.2025 року про відмову у задоволенні клопотання.

Із вказаною постановою скаржник не погоджується, оскільки вважає, що органом досудового розслідування порушено та не виконуються завдання кримінального провадження, які закріплені у ст.2 КПК України.

У оскаржуваній постанові зазначається, що під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_4 заявив, що перед зайняттям малолітній йому телефонував, що йде на заняття, та, повертаючись додому, телефонував батькам (переважно матері).

Водночас, з метою підтвердження чи спростування свідчень малолітнього потерпілого щодо вчинення стосовно нього дій сексуального характеру, заявник вважає, що є необхідність у проведенні моніторингу роботи стільникових телефонів підозрюваного, потерпілого та його батьків та отримання дозволу на роздруківку вхідних та вихідних дзвінків та місця роботи стільникових телефонів цих осіб, оскільки підозрюваний не визнає вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а місце вчинення кримінального правопорушення до цього часу не оглянуто. А тому, на думку заявника, фактичне місце кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 на сьогоднішній день матеріали кримінального провадження не містить.

Заявник вважає, що такою відмовою слідча перешкоджає захиснику у здійсненні захисту підозрюваного і слідство проводить однобоко в угоду інтересам сторони обвинувачення.

Просив скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання від 20.01.2025 року та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання.

Ухвалою судді від 28 січня 2025 року у справі відкрито провадження.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідча у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду.

Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти особи СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 20.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні від 17.01.2025 року.

Відмова обґрунтована тим, що інформація про дзвінки малолітнього потерпілого, його батьків не має значення, оскільки факт дзвінків не заперечується потерпілою стороною, наявність роздруківок вхідних і вихідних дзвінків малолітнього потерпілого, його батьків та підозрюваного ніяким чином не вплине на підтвердження чи спростування факту зґвалтування.

Статтею 2 КПК визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, кримінальним процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладається на слідчого суддю.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ст. 25 КПК слідчий зобов`язаний у межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення слідчого у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.

Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

У той же час, рішення слідчого від 10.01.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій зазначеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно частин 1-2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Права підозрюваного та його захисника унормовано статтями 42, 45 та 46 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

За частинами 1,3 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Таким чином, адвокат ОСОБА_3 скористався своїм правом щодо подання клопотання у порядку ст.220 КПК України та звернувся 17.01.2025 року до слідчої із клопотанням у якому просив взяти тимчасовий доступ до роботи стільникових телефонів ОСОБА_4 , малолітнього потерпілого, його матері та його батька за період з 01.09.2024 року по 08.11.2024 року та провести моніторинг роботи даних телефонів; звернутися до слідчого судді щодо отримання дозволу на роздруківку вхідних та вихідних дзвінків та місце роботи стільникових телефонів ОСОБА_4 , малолітнього потерпілого та його батьків за період з 01.09.2024 року по 08.11.2024 року.

Яке обґрунтував тим, що вказані слідчі (розшукові) дії необхідно вчинити з метою підтвердження чи спростування свідчень малолітнього потерпілого щодо вчинення стосовно нього дій сексуального характеру, а також з метою встановлення фактичного місце кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_4 , оскільки матеріалами кримінального провадження воно не підтверджено.

Отже, враховуючи зазначене вище, слідчий у своїй постанові про відмову у задоволенні клопотання мав посилатися, окрім відсутності, на його думку, необхідності у вчиненні процесуальної дії, також і на встановлені обставини, які не потребують додаткового встановлення (у разі наявності необхідних доказів у матеріалах кримінального провадження).

Однак, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у вчиненні процесуальної дії (здійсненні тимчасового доступу) у цьому кримінальному провадженні та спростування аргументів захисника.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого є недостатньо необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне постанову старшого слідчого в ОВС-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти особи СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 20.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні від 17.01.2025 року.

Керуючись ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову СУ ГУНП в Полтавській області про відмову у задоволенні клопотання від 20.01.2025 року у кримінальному провадженні №0000687 від 15.10.2024 за ч.4 ст.152 КК України- задовольнити.

Постанову старшого слідчого в ОВС-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти особи СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 20.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 17.01.2025 року про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000687 від 15.10.2024 за ч.4 ст.152 КК України- скасувати.

Зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про проведення слідчих (розшукових) дій від 17.01.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1