Справа № 458/172/24
УХВАЛА

10.04.2025 м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження

сторона обвинувачення:

начальник Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , прокурор Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2023 року №0000134 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Верхня Яблунька Турківського району Львівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, працезданий не працює, одружений, має на утриманні одну дитину, з професійно-технічною освітою, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ, який неодноразово продовжувався Указами Президента України, останній раз Указом Президента України № 735/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України від 08 листопада 2023 року № 3430-ІХ, будучи належним чином повідомленим про наслідки неявки на загальну мобілізацію, прибувши 11.05.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби. В подальшому ОСОБА_5 вручено повістку, згідно якої він мав з`явитися 14.05.2023 року на 18:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку для проходження військової служби під час мобілізації, однак отримавши повістку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в подальшому, без поважних причин, маючи можливість прибути, 14.05.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ «Про загальну мобілізацію», тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно вимог ст.ст.127,129 Конституції України правосуддя здійснюють професійні судді і судочинство провадиться суддею одноособово.

Згідно ч.1 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово. Суддя для розгляду кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.35 КПК України визначено суддю для розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.02.2024 року справу було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст.336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав подане клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України, оскільки відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи. Оскільки ОСОБА_5 одружений з ОСОБА_7 , на вихованні мають малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 визнана особою з інвалідністю 2 групи з дитинства безтерміново, згідно висновку №1077 від 12.12.2023 ОСОБА_7 потребує постійного стороннього догляду, відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 №11-823 від 04.03.2024 року ОСОБА_5 не підлягає призову на військову службу відповідно до вимог абзацу 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізащйну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із зайнятістю постійним доглядом за хворою дружиною, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду. Відстрочка від призову надана ОСОБА_5 терміном до 09.05.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 336 КК України у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження, в судовому засіданні відкритя стороні захисту матеріали стосовно отриманої інформації в частині наявності в обвинуваченого відстрочки від мобілізації.

Заслухавши думку прокурора, сторін кримінального провадження, розглянувши заявлене клопотання обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисникма слід задовольнити з врахуванням таких підстав.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, прибувши 11.05.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби, отримавши повістку, згідно якої він мав прибути 14.05.2023 року на 18:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 на відправку для проходження військової служби під час мобілізації, 14.05.2023 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаним, маючи військово-обліковий документ, з метою ухилення від проходження військової служби, діючи в порушення ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ «Про загальну мобілізацію», знаючи що на території України введений воєнний стан у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ, який неодноразово продовжувався Указами Президента України, останній раз Указом Президента України № 735/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України від 08 листопада 2023 року № 3430-ІХ, нехтуючи конституційними обов`язками громадянина України, спрямованими на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», діючи умисно, переслідуючи мету ухилення від її проходження, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних на те причин не з`явився на 18.00 год 14.05.2023 року та не повідомив про причини не явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В силу п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 8).

Відповідно до ч. 1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В силу ч.2 ст.28 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В силу ч.3 ст.28 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ст.48 КПК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно з ч.2 ст. 44 КК України - звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КПК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Враховуючи вказані у ст.336 КПК України види покарань та вимоги ст.12 КК України, інкриміноване кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, оскільки вчинене ОСОБА_5 правопорушення, передбачене ст.336 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до п`яти років, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, оскільки згідно ч.ч.3,4 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, і нетяжким злочином є передбачене кримінальним кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

ОСОБА_5 одружений з ОСОБА_7 , що вбачається згідно долученого свідоцтва про одруження, яка є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства безтерміново, згідно висновку №1077 від 12.12.2023 ОСОБА_7 потребує постійного стороннього догляду. На вихованні ОСОБА_5 має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 №11-823 від 04.03.2024 року ОСОБА_5 не підлягає призову на військову службу відповідно до вимог абзацу 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із зайнятістю постійним доглядом за хворою дружиною, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду. Відстрочка від призову надана ОСОБА_5 терміном до 09.05.2025 року.

Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_5 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, після вчинення кримінального правопорушення, що робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину, що свідчить про те, що він перестав бути суспільно небезпечним та підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст.48 КПК України.

Із заяви обвинуваченого та його захисника, його позиції у судовому засіданні, обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не судимий, тобто є особою, яка вперше вчинила нетяжкий злочин, визнає свою вину, щиро кається, на диспансерному обліку в нарколога і психіатра не перебуває, компрометуючих даних на нього не надходило і до адміністративної відповідальності органом місцевого самоврядування не притягався, обвинувачений не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, розуміє наслідки закриття кримінального провадження та те, що закриття провадження з цієї підстави є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Для застосування ст. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст. 48 КК України це право, а не обов`язок суду. А застосування ст. 48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положеньст. 50 КК Українипокарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку з із зміною обстановки, а кримінальне провадження відносно нього за ст.336 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України, оскільки обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення змінилася таким чином, що у відповідності до чинного законодавства, в межах даного кримінального провадження, у обвинуваченого ОСОБА_5 наявна підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, отже обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю у зв`язку із зміною обстановки

Застосування в кримінальному провадженні положень кримінального кодексу України щодо зміни обстановки відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний.

Згідно обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні та запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження і таке питання потрібно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У зв`язку з наявністю речових доказів, дане питання судом вирішується.

Вимогами ч.4 ст.174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оглянуті судом речові докази необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

У зв`язку з тим, що арешт на речові докази не накладався і не застосовувався, дане питання судом не вирішується.

Інші письмові докази і характеризуючі особу матеріали, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, у подальшому слід зберігати при матеріалах справи.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла сторона по даному кримінальному провадженні відсутня, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст..128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла особа в даному кримінальному провадженні відсутня.

Оскільки по справі наявні процесуальні витрати відсутні, суд в такому випадку не вирішує дане питання.

Стосовно ОСОБА_5 в ході досудового слідства не обирався запобіжний захід, у зв`язку з чим дане питання судом на даній стадії не вирішується.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст.284,369,370,371,372,381-382,395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвокатаі ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2023 року №0000134 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження після вступу вироку в законну силу заява про видачу (заміну) військового квитка від 08.02.2023 року, довідка ВЛК №560/2 від 11.05.2023 року, картка обстеження та медичного огляду від 11.05.2023 року, корінець повістки виданої на ім`я ОСОБА_5 від 11.05.2023 року, облікова картка на солдата ОСОБА_5 від 20.02.2012 року повернути і залишити у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням вироку в частині повернення речових доказів покласти на прокурора Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області, чи керівника прокуратури, яким повідомити суд про виконання вироку в цій частині.

Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження після вступу вироку в законну силу - витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні, постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 , довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №II/958 від 19.02.2025 року, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - залишити і зберігати при кримінальній справі.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даної ухвали негайно після проголошення вручити сторонам по справі та прокурору скерувати на електронну адресу Львівської області.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Повний текст судового рішення проголошено 10.04.2025 року о 12.45 год.

Суддя ОСОБА_1