ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/351/25 Справа № 202/151/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції), захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000761 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а саме :з 23:00 год. по 05.00 год.

Захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надано вмотивованих доказів , які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за ч. 4 ст. 189 КК України та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилається на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, де позитивно характеризується, працює, має міцні соціальні зв`язки, хворіє.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в мотивування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_10 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, вік, стан його здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_10 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка підтверджується наданими матеріалами, а саме:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 07.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_10 разом з незнайомими чоловіками приїхали до нього на територію та вимагали у нього 50 000 доларів США боргу, якого немає, після чого почали наносити йому тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичного експерта №714 від 24.04.2024 року щодо отриманих ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, як таких, що мають незначні скороминучі наслідки;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.05.2024 року щодо обставин, що мали місце 23.04.2024 року, яка зі слів потерпілого ОСОБА_11 повідомила про те, що ОСОБА_10 телефонував ОСОБА_11 з приводу повернення боргу в сумі 50 000 доларів США та особисто бачила побиття чоловіками ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду від 10.05.2024 року, відповідно до якого на фотокартках вбачається нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , разом з тим з стенограми аудіозапису вбачається, що розмова відбулася між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з приводу купівлі частки майна ( підприємства), та питань ОСОБА_13 до потерпілого з приводу того, чи винний потерпілий кошти ОСОБА_10 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 10.05.2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які 23.04.2024 року перебували за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 10.05.2024 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які 23.04.2024 року перебували за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 22.07.2024 року, 29.07.2024 року, 29.08.2024 року, з яких вбачається розмова між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 з приводу господарської діяльності, а тому питання його причетності як виконавця до вказаного кримінального правопорушення підлягає перевірці під час досудового розслідування.

Твердження захисника щодо відсутності доказів обґрунтованості підозри не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності обґрунтованої підозри.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України підлягає врахуванню вагомість наданих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри за ч. 4 ст. 189 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, разом з цим, враховуючи те, що з часу події до повідомлення про підозру пройшов значний проміжок часу, відсутні відомості про те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування та/або суду, так як відповідно до медичних довідок підозрюваний хворів та перебував на стаціонарному лікуванні, тому вказаний ризик з плином часу суттєво зменшується.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 КПК України слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

Однак посилання слідчого судді про те, що підозрюваний в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу систематично не з`являвся до суду без поважних причин, не є слушним, оскільки будь-яких повісток про виклик до суду підозрюваного на 11:00 год. 17.01.2025 року, 12:00 год. 20.01.2025року, 13:00 год. 22.01.2025 року, або ознайомлення з їх змістом іншим шляхом, матеріали справи не містять.

Таким чином, відсутні відомості щодо здійснення виклику підозрюваного у встановленому законом порядку.

Також в матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні відомості щодо виконання ухвали слідчого судді про привід.

Крім цього, в ході розгляду клопотання в суді першої інстанції стороною захисту були надані медичні документи, а саме:

- довідка КП Криворізька центральна районна лікарня НСР, відповідно до якої ОСОБА_10 з 17.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні ( а.с. 76) ;

- виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №0308-25. відповідно до якої ОСОБА_10 з 21.01.2025 року по 23.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ НАЦІОНАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ СЕРЦЕВО-СУДИННОЇ ХІРУРГІЇ ім. М.М. АМОСОВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ( далі ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України) ( а.с. 118-119).

З наданих медичних довідок вбачається, що ОСОБА_10 у день оголошення слідчим суддею ухвали про привід 22.01.2025 року перебував у медичному закладі та проходив медичне дослідження - коронографію, яка відповідно до інформації із сайту ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України щодо процедури проходження дослідження та стану пацієнта спростовує висновки слідчого судді щодо відсутності інформації про неможливість тимчасово залишити лікувальний заклад.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_10 самостійно звернувся до медичного закладу спростовується листом КП Криворізька центральна районна лікарня НСР , відповідно до якого ОСОБА_10 був доставлений на приймальне відділення КЦР бригадою 400 ШМД та був госпіталізований до терапевтичного відділення, виписаний 20.01.2025 року ( а.с. 81). В подальшому, а саме: 21.01.2025 року був госпіталізований до ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України за направленням ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України ( а.с. 93).

Крім цього, як вбачається із наданих медичних довідок ОСОБА_10 тривалий час хворіє, а саме з 2019 року ( а.с. 79).

Враховуючи викладене, висновки слідчого судді про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з цим, підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені протоколи допиту свідка та потерпілого, а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, передбачені п.2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає такими, що не доведені, оскільки до суду апеляційної інстанції не надано підтверджень їх існування.

Відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та про наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, що має місце у цьому кримінальному провадженні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію, викладену у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно із якою «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Враховуючи викладене, а також те, що у цьому провадженні існують ризики, передбачені п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, є пенсіонером, суб`єктом господарської діяльності, хворіє та потребує продовження амбулаторного лікування, також враховуючи вагомість доказів, час внесення відомостей до ЄРДР про вказане кримінальне правопорушення, а саме: 07.05.2024 року, та те, що прокурором в апеляційному суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, колегія суддів дійшла висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.181 КПК України, із забороною ОСОБА_10 залишати житло в нічний час доби до 15 березня 2025 року, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею необґрунтовано застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування менш суворого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 15 березня 2025 року, що полягає у забороні залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 05.00 год. наступної доби.

На вказаний строк покласти на ОСОБА_10 обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти негайно в залі суду.

Копію ухвали направити на виконання до ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 Міністерства юстиції України та відділу поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання , контроль за виконанням покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3