ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/72/25 Справа № 690/274/22 Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міськсуду Черкаської обл. від 25.10.2023 р. у кримінальному провадженні № 0000237 від 17.05.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_7 , який народи-

вся ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ватутіне Черкаської обл.,

українець, громадянин України, має середню

освіту, не одружений, не працює, військовозо-

бов`язаний, зареєстрованийвул.

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволений частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 15 811 грн. 57 коп., з них: 5 811,57 грн. - матеріальна шкода, 10 000 грн. - моральна шкода.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що 11.05.2022 р. приблизно о 21:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у загальному дворі домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , здійснив постріл з пневматичної гвинтівки марки «Strike magnum» в його ліву ногу, внаслідок чого той отримав тілесне ушкодження у вигляді рани на лівому колінному суглобі, яке згідно висновку експерта від 8.06.2022 р. № 05-9-01/180 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, а кримінальне провадження стосовно нього закрити за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок не відповідає фактичним обставинам справи та постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, допитаний як обвинувачений під час судового розгляду, він свою вину не визнав та показав, що в березні 2022 р. він переїхав на квартиру в будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_3 . 11.05.2022 р. у вечірній час він перебував у себе на подвір`ї і здійснював постріли з однозарядної «воздушки» по сірникових коробках, позаду яких були ворота з металопрофілю. В цей час обвинувачений повернув голову і побачив, на той час, невідомого йому чоловіка, як згодом з`ясувалося - ОСОБА_8 . Вказаний чоловік, нічого йому не пояснюючи, став виривати у обвинуваченого з рук «воздушку», при цьому повалив його на землю і став давити «воздушкою» на горло. Під час того, як обвинувачений ОСОБА_7 захищався від дій ОСОБА_8 , який його значно перевищує у зрості та тілобудові, пролунав постріл. Після чого ОСОБА_8 покинув подвір`я і втік. З наведеного є очевидним, що жодного умислу на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , якого він бачив тоді вперше у своєму житті, він не мав. Після того, як він дізнався про те, що під час неконтрольованого пострілу потерпілий ОСОБА_8 отримав поранення в ногу він намагався із особистих міркувань врегулювати даний конфлікт.

З наведеного є очевидним, що органи досудового слідства та суд не надали належної оцінки діям потерпілого ОСОБА_8 , який незаконно, без відповідного дозволу, проник на приватну територію чужого будинковолодіння, де шляхом самоуправства вчинив конфлікт який переріс у штовханину та бійку із ОСОБА_7 , а лише потім викликав працівників поліції, що підтверджується показаннями матері потерпілого, а також іншими матеріалами справи.

Також, звертає увагу апеляційного суду на те, що в той час коли ОСОБА_8 , незаконно без дозволу проник на чуже подвір`я де знаходився ОСОБА_7 , то останній погрожував йому ножом, при цьому, потерпілий не зазначає де знаходилась рушниця, з якого положення був здійснений постріл та їх кількість. Під час огляду місця події ножа виявлено не було, що вказує на часткову неправдивість показань потерпілого та спотворення обставин події.

Вказані обставини взагалі судом не були враховані при призначенні обвинуваченому максимального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 200 год., з чим він також не згідний.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_8 до нього, суд відступив від вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Під час розгляду цивільного позову ОСОБА_8 , було встановлено, що позовна заява не містить належних та допустимих доказів в частині документального призначеного лікування, а саме позивач не надав суду лист призначення лікарських препаратів останньому, а надав лише чеки за придбані ліки невідомого походження. За таких обставин, на думку апелянта, цивільний позов потерпілого не підлягає до задоволення.

У запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 висловлює позицію про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , як безпідставної та залишення в законній силі вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання Черкаського апеляційного суду, призначене на 18.02.2025 р. не з`явились, були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень на адресу обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 2, а. пр. 57), захисника ОСОБА_10 (т. 2, а. пр. 58), а також довідки про доставку SMS-повідомлення у додаток «Viber» обвинуваченому ОСОБА_7 (т. 2, а. пр. 53), потерпілому ОСОБА_8 (т. 2, а. пр. 54).

Крім цього, потерпілий ОСОБА_8 07.10.2024 р. електронною поштою за Вх. № ЕП-2402/24-Вх (т. 2, а. пр. 49-50) надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. Інші учасники заяви про відкладення розгляду не надали. Справу було розглянуто без їхньої участі тому, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України їхня участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , вважаючи вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та взаємозв`язку, яким у вироку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, які досліджені і належним чином оцінені судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 125 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав у повному обсязі та надав показання про те, що орієнтовно з березня 2022 року він переїхав до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , територія якого огороджена, щоб приглядати за будинком. Також, він зробив собі маленький тир з дошки товщиною 5 см і з однозарядної «воздушки» стріляв свинцевими кулями по сірникових коробках та ніхто не мав жодних претензій до нього. 11.05.2022 р. у вечірній час він сидячи на стільці з коліна стріляв з цієї «воздушки» по мішеням, позаду яких були ворота з металопрофілю, а коли повернув голову, то побачив, що поруч з ним стоїть невідомий чоловік, в якому зараз впізнає ОСОБА_8 , який вихопив «воздушку» в нього з рук та почав душити нею за горло і тягнути до хвіртки. Він викрутився та піднявся вверх, будучи спиною до ОСОБА_8 , і в цей момент відбувся постріл, після якого той втік. Після чого він забіг до будинку, а через короткий проміжок часу до нього прийшли представники територіальної самооборони та поліції. Також повідомив, що коли свинцеві кулі потрапляли в ворота з металопрофілю, то був характерний звук. Категорично заперечив факт того, що він умисно стріляв по ОСОБА_8 , а також наявність у нього ножа. Додатково вказав, що дійсно писав повідомлення ОСОБА_8 про досудове врегулювання конфлікту, однак з позиції того, що дії ОСОБА_8 були протиправними.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його винуватість доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

- даними показань в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_8 про те, що 11.05.2022 р. у вечірній час він прийшов до матері, яка зателефонувала йому та сказала, що собака «рве» вольєр та почув звуки пострілів з пневматичної зброї («воздушки»). Він через відчинену хвіртку зайшов у спільний двір домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , звідки чув ці звуки пострілів, побачив раніше незнайомого чоловіка, в якому впізнав ОСОБА_7 , який сидячи стріляв з «воздушки». Підійшовши майже впритул до ОСОБА_7 , він зробив йому зауваження, що звуки від пострілів у металеві ворота дратують собаку, та попросив припинити. У відповідь ОСОБА_7 почав погрожувати йому перед обличчям ножем, якого дістав з карману кишені штанів. Однією рукою він схопив ОСОБА_7 за руку в якій був ніж, а іншу притиснув до його спини, та тримав так близько однієї хвилини, поки той не заспокоївся. Після того як ОСОБА_7 випустив з рук ножа, він відпустив його, та повернувшись спиною пішов з двору, маючи намір викликати поліцію. Відійшовши від ОСОБА_7 на відстань близько 3-4 метрів, він почув звук пострілу позаду, а в лівій нозі під коліном відчув гостру біль. Обернувшись назад, він побачив, що ОСОБА_7 перезаряджає зброю, побіг у двір матері, звідки вже й викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Додатково повідомив, що в обласній лікарні в м. Черкаси йому з лівої ноги витягнули свинцеву кулю, яку він в подальшому передав працівнику поліції. Також вказав, що свідком даної події була його матір, яка в той час стояла біля вольєру з собакою. Крім того, повідомив, що через декілька днів знайшов лист паперу з повідомленням, яке, як він зрозумів, належить ОСОБА_7 , за змістом якого той пропонував врегулювати конфлікт у судовому порядку, та вказане повідомлення віддав працівнику поліції;

- даними показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_11 , матері потерпілого ОСОБА_8 про те, що 11.05.2022 р. раніше невідомий чоловік, в якому впізнала ОСОБА_7 , що проживав по сусідству спочатку стріляв з рушниці в обідню пору, а потім почав стріляти і увечері, на що її собака породи алабай агресивно реагувала, намагалась вирватись з вольєру в якому була зачинена. Вона попросила ОСОБА_7 припинити стріляти, а він нецензурно висловився в її бік. Після цього вона зателефонувала своєму сину ОСОБА_8 , щоб він поправив сітку у вольєрі собаки. Потім вона побачила, що її син вже стоїть біля ОСОБА_7 та між ними виникла сварка на підвищених тонах, в ході якої вони стояли впритул одне до одного та боролися. Відштовхнувши ОСОБА_7 від себе її син пішов у напрямку виходу з двору, а ОСОБА_7 , піднявши з землі зброю з положення стоячи, тричі вистрілив у напрямку її сина. Потім вона почула крики сина, що потрібно викликати поліцію, бо в нього прострілена нога, а коли він зайшов до неї в двір, то побачила кров на його штанах. Про вказані події вона повідомила знайомого з територіальної оборони та поліцію;

- даними показань в суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 , яка проживає поруч з ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , про те, що 11.05.2022 р. у вечірній час, почувши легкі хлопки, вона вийшла в двір та разом з ОСОБА_11 побачили, що чоловік в дворі навпроти стріляв з чогось, а в його руках було щось схоже на зброю. Так як вони з ОСОБА_11 побоялись самі йти до цього чоловіка, то вона пішла додому. Вже зранку наступного дня вона дізналась від ОСОБА_11 , що її сина підстрелив той чоловік;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.05.2022 р., згідно якого ОСОБА_8 повідомлено про те, що 11.05.2022 р. приблизно о 21 год. 30 хв. невідомий громадянин наніс йому тілесні ушкодження, а саме здійснив постріл у ліву ногу (т. 1, а. пр. 115);

- даними протоколу огляду місця події від 11.05.2022 р., а також заяви ОСОБА_7 від 11.05.2022 р., під час огляду території біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , чоловік, який представився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав працівникам поліції пневматичну гвинтівку «Strike magnum», яку в подальшому вилучено, з якої, як повідомив ОСОБА_7 , він вистрілив у ліву ногу сусіда, який під час конфлікту між ними накинувся на нього (т. 1, а. пр. 117-122);

- даними протоколу огляду місця від 11.05.2022 р. та фототаблиці до нього, згідно якого під час огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , проведеного з дозволу ОСОБА_7 , крім іншого, на воротах виявлено пошкодження у вигляді дрібних вм`ятин в сторону вулиці, також 2 наскрізні отвори діаметром 4 мм з вм`ятиною в сторону вулиці, а під воротами виявлено 3 предмети схожі на відстріляні (сплюснуті) свинцеві кулі до пневматичної зброї, які поміщено до сейф-пакету та вилучено (т. 1, а. пр. 123-128, 129);

- даними протоколу огляду місця події від 7.06.2022 р., відповідно до якої, ОСОБА_8 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_5 , добровільно видано дізнавачу кулю розмірами 5 мм на 5 мм, яку вилучено з його лівої ноги після операції в обласній лікарні м. Черкаси (т. 1, а. пр. 134-138);

- даними заяви ОСОБА_8 від 7.06.2022 р. до матеріалів дізнання, якою, крім іншого, долучено копію виписки від 29.05.2022 р. № 7622 з медичної картки амбулаторного хворого, рентген-знімок від 12.05.2022 р. із зображенням лівого підколінного суглобу, аркуш паперу з текстом, протокол реєстрації ультразвукового дослідження від 18.05.2022 р. (т. 1, а. пр. 143-146);

- даними протоколу огляду предмета від 07.06.2022 р. яким встановлено, що на аркуші паперу розміром 14,5х16 см, наданого ОСОБА_8 , нанесено текст синьою ручкою «Здравствуйте еще раз. Дал, Вам время ознакотимся с статьями… Мне это не интересно и как предлогали сотрудники правохранительных органов, можем наш конфликт решить по обоюдному согласию не доводя до суда. Тел. НОМЕР_1 Спасибо за понимание!!!» (т. 1, а. пр. 147-148);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 7.06.2022 р. та відеозапису до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 вказав, як він через відчинену хвіртку зайшов до домоволодіння, де зробив зауваження ОСОБА_7 , щоб той перестав стріляти, та між ними виник конфлікт, після якого він пішов з даного двору, щоб викликати поліцію та коли відійшов на декілька метрів від ОСОБА_7 почув позаду хлопок пострілу, а потім побачив, що по лівій нозі потекла кров. Побачивши також, що ОСОБА_7 перезаряджає пневматичну рушницю, вирішив втекти, а коли біг, то почув ще один звук пострілу, але не знає чи був він у його бік (т.1, а. пр. 140-142);

- даними висновку експерта від 8.06.2022 р. № 05-9-01/180, відповідно до якого у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани на лівому колінному суглобі, яке виникло від дії тупого твердого предмета та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та могло виникнути при механізмі та обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 7.06.2022 р. - внаслідок одного пострілу з пневматичної рушниці (т. 1, а. пр. 155-156).

Таким чином, перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого, свідків та частково самого обвинуваченого.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними, як і доказів недопустимими, не встановлено.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показаннями потерпілого, свідків та частково самого обвинуваченого свідчать про неможливість формування штучних доказів або однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що суд першої інстанції критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не стріляв у ОСОБА_8 , а навпаки захищався від його нападу, та поранення в ногу ОСОБА_8 міг отримати від пострілу пневматичної рушниці, коли намагався вирвати її з його рук, оскільки згідно показань ОСОБА_7 під час боротьби ОСОБА_8 стояв до нього обличчям, а пневматична гвинтівка була між ними, тож вказане дійсно виключає можливість отримання пошкодження лівого колінного суглобу з внутрішньої сторони. Крім того, згідно висновку експерта від 8.06.2022 р. № 05-9-01/180 механізм отримання ОСОБА_8 тілесного ушкодження відповідає обставинам, вказаним 7.06.2022 р. ОСОБА_8 під час слідчого експерименту. При цьому, суд не вбачав підстав вважати, що обставини конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виправдовували необхідність застосування ОСОБА_7 пневматичної гвинтівки відносно ОСОБА_8 для припинення його протиправних дій, з урахуванням того, що останній вже рухався в напрямку виходу з двору.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що доводи захисника ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_7 не порушував нічиїх прав та не мав умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а також те, що докази сторони обвинувачення ґрунтуються виключно на показаннях потерпілого та його матері, підлягають критичній оцінці судом, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності та своєму взаємозв`язку, а також даними письмових доказів у сукупності з даними показань потерпілого доводять вину обвинуваченого, а не виключно обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілого та його матері.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованим та погоджується з таким висновком місцевого суду про те, що місцевий суд не взяв до уваги репліку адвоката ОСОБА_10 в судових дебатах, що потерпілий ОСОБА_8 лише в судових дебатах вперше повідомив, що йдучи з двору після конфлікту з ОСОБА_7 , хотів викликати працівників поліції, оскільки вказане не відповідає дійсності, та виступ ОСОБА_8 в судових дебатах не суперечить його показанням даними під час допиту в судовому засіданні, під час якого адвокат ОСОБА_10 ще не здійснював захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , а також даним протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2022 р. та відеозапису до нього за участі ОСОБА_8 , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 після того, як вибив ножа з рук невідомої особи, яка виявилась ОСОБА_7 , та охопивши ОСОБА_7 за руки, щоб його заспокоїти, а після того коли ОСОБА_7 заспокоївся, то ОСОБА_8 відпустив його і почав від нього відходити, сказавши, що зараз викличе поліцію (т. 1, а. пр. 140-142).

При цьому апеляційний суд враховує, що протокол проведення слідчого експерименту від 7.06.2022 р. складений дізнавачем СВ Звенигородського РВП ОСОБА_13 , тобто має юридичну силу та при його проведенні використовувалась відеозйомка відеокамерою, якою зафіксовано зміст показань потерпілого ОСОБА_8 при проведенні з ним слідчого експерименту.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам справи та постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні саме за ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена сукупністю зібраних належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку.

На переконання апеляційного суду будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Докази є послідовними, логічними, такими, що не суперечать один одному та органічно поєднуються між собою.

Що стосується доводів апеляції про те, що органи досудового слідства та місцевий суд не надали належної оцінки діям потерпілого ОСОБА_8 , який незаконно, без відповідного дозволу, проник на приватну територію чужого будинковолодіння, де шляхом самоуправства вчинив конфлікт який переріс у штовханину та бійку із ОСОБА_7 , а лише потім викликав працівників поліції, що підтверджується показаннями матері потерпілого, а також іншими матеріалами справи, то апеляційний суд вважає безпідставними такі доводи і не задовольняє їх, оскільки аналізуючи дані показань потерпілого, свідків, самого обвинуваченого, судом першої інстанції вірно критично оцінено дані показань ОСОБА_7 тому, що його версія подій не узгоджується з даними показань як самого потерпілого, так і даними показань допитаних свідків, а також письмових доказів у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в той час коли ОСОБА_8 , незаконно, без дозволу, проник на чуже подвір`я де знаходився ОСОБА_7 , то останній погрожував йому ножом, при цьому, потерпілий не зазначає де знаходилась рушниця, з якого положення був здійснений постріл та їх кількість. Під час огляду місця події ножа виявлено не було, що вказує на часткову неправдивість показань потерпілого та спотворення обставин події, то апеляційний суд вважає такі твердження безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки, аналізуючи зміст показань, наданих потерпілим безпосередньо в судовому засіданні, а саме щодо його показань в частині того, що був здійснений постріл та їх кількість потерпілий не зазначив, де знаходилась рушниця, з якого положення було здійснено постріл, апелянт не конкретизував, в чому саме полягає неправдивість та яким чином це впливає на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, також апеляційний суд враховує і те, що потерпілий ОСОБА_8 реально міг не бачити з якого положення був здійснений у нього постріл, оскільки як встановлено судами обох інстанцій, після того як обвинувачений ОСОБА_7 випустив з рук ножа, потерпілий ОСОБА_8 відпустив його, та повернувшись спиною, пішов з двору, маючи намір викликати поліцію. Відійшовши від ОСОБА_7 на відстань приблизно 3-4 метра, він почув звук пострілу позаду, а в лівій нозі під коліном відчув гостру біль. Обернувшись назад, він побачив, що ОСОБА_7 перезаряджає зброю, побіг у двір матері, звідки вже й викликав поліцію та швидку медичну допомогу.

Такі дані показань потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються даними висновку судово-медичного експерта від 08.06.2022 р. № 05-9-01/180, зокрема щодо локалізації у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у вигляді рани на лівому колінному суглобі в області надколінної ямки (тобто із тильної сторони нижньої кінцівки), яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та могло виникнути при механізмі та обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 внаслідок одного пострілу з пневматичної рушниці.

На переконання апеляційного суду ці докази не протирічять один одному та узгоджуються між собою.

Щодо доводів обвинуваченого в частині отримання тілесних ушкоджень потерпілим під час того, як він став виривати у обвинуваченого з рук «воздушку», при цьому повалив його на землю і став давити «воздушкою» на горло, так як обвинувачений ОСОБА_7 захищався від дій ОСОБА_8 , який його значно перевищує у зрості та тілобудові, пролунав постріл, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними і не бере їх до уваги, оскільки фактичними обставинами провадження встановлена протилежна реальна конфліктна ситуація. Таким чином, станом на момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий знаходився фактично спиною до обвинуваченого. В підтвердження правильності сприйняття реального стану ситуації, суд апеляційної інстанції бере до уваги висновок експерта судово-медичної експертизи в частині характеристики та локалізації виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що лише сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу не зобов`язує суд апеляційної інстанції обов`язково досліджувати такі докази за умови, якщо вони у повному обсязі досліджені місцевим судом, а сторона кримінального провадження не обґрунтує необхідність їх повторного дослідження саме з підстав, які передбачені вимогами ч. 3 ст. 404 КПК України.

Щодо доводів апеляції про те, що зазначені в апеляційній скарзі обставини взагалі судом першої інстанції не були враховані при призначенні обвинуваченому максимального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт строком 200 годин, з чим обвинувачений не згідний, то апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки переконаний, що при призначенні покарання суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність призначення покарання саме у виді громадських робіт строком 200 годин.

При цьому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні покарання належним чином врахував відсутність як обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , так і відсутність обставин, що обтяжують його покарання, відсутність скарг відносно ОСОБА_7 , згідно характеристики виконавчого комітету Ватутінської міської ради, враховуючи суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який класифікується як проступок; обставини та спосіб його вчинення; особу винного, який офіційно не працевлаштований, його процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження, зокрема неодноразові неявки в судові засіданні без поважних причин, не бажання примиритись з потерпілим після вчинення відносно нього кримінального правопорушення, врахувавши думку прокурора та думку потерпілого, який міру покарання залишив на розсуд суду, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, вважаючи, що саме таке покарання забезпечить його подальше виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками і вважає їх обґрунтованими, а також вважає вірним висновок місцевого суду, що більш м`яке покарання у виді штрафу не забезпечить мети покарання та буде певним майновим тягарем для обвинуваченого, який, з його ж слів, не має офіційного джерела доходів, натомість покарання, яке полягатиме у виконанні ОСОБА_7 суспільно корисних робіт, враховуючи відсутність відомостей про його офіційне працевлаштування, не буде суттєво обмежувати його права і свободи, та в повній мірі сприятиме його виправленню.

Таким чином, суд першої інстанції перевірив та виклав у вироку всі обставини, які кримінальний закон вимагає встановити та враховувати при призначенні покарання.

Отже, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначив покарання, яке за своїм видом і розміром є відповідним характеру вчинених дій, їх ступеню небезпечності та даним про особу винного, і дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо призначення ОСОБА_7 у виді реального покарання - громадських робіт строком 200 годин, яке до того ж не є максимальним, та яке повністю відповідає вимогам КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність залишення без задоволення цивільного позову потерпілого, тому що частково задовольняючи позов ОСОБА_8 , суд відступив від вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки позовна заява не містить належних та допустимих доказів в частині документального призначеного лікування, а саме позивач не надав суду лист призначення лікарських препаратів останньому, а надав лише чеки за придбані ліки невідомого походження, то на переконання апеляційного суду, вказані вимоги апеляційної скарги є безпідставними і не підлягають до задоволення, тому що суд першої інстанції встановив, що відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.05.2022 р. № 7622 ОСОБА_8 в період з 09 год. 28 хв. 18.05.2022 р. по 10 год. 05 хв. 29.05.2022 р. перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної хірургії КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» та 29.05.2022 р. йому проведено артроскопію лівого колінного суглобу, видалення стороннього тіла (т. 1, а. пр. 195).

Надані потерпілим копії касових чеків на придбання ліків в аптеках від 18.05.2022 р., 22.05.2022 р. та 27.05.2022 р. (т. 1, а. пр. 30-32) підтверджують факт придбання ліків та предметів медичного призначення в аптеках м. Черкаси на загальну суму 5 811,57 грн., тож вказана сума обґрунтовано підлягала стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 .

Водночас надані потерпілим ОСОБА_8 копія аптечного чеку на суму 2 094,90 грн. (т. 1, а. пр. 30) та чеки з автозаправних станцій від 16.05.2022 р. та 21.05.2022 р. (т. 1, а. пр. 31-32), суд оцінив критично, оскільки аптечний чек не містить дати його видачі, а також, що позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між придбанням скрапленого газу та необхідністю лікування внаслідок тілесного ушкодження заподіяного йому ОСОБА_7 , оскільки не надано доказів ні наявності в нього у власності чи користуванні автомобіля обладнаного ГБО, а також проїзд з м. Ватутіне до м. Черкаси саме на автомобілі, з урахуванням травми лівої ноги, а не громадським транспортом, а саме маршрутними автобусами чи залізничним сполученням.

З таким обґрунтуванням вирішення цивільного позову в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди повністю погоджується апеляційний суд, вважаючи таке обґрунтування належним і обґрунтованим, із зазначенням причин чому суд дійшов таких висновків та аналізу причин чому суд відмовив у задоволенні частини позову, із посиланням на докази, які підтверджують такі причинно-наслідкові зв`язки.

Що стосується вирішення питання про задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення в повному обсязі позовної вимоги ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 на його користь моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., оскільки ушкодження його здоров`я внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 є незначним, отримане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому, ОСОБА_8 не надано доказів офіційного працевлаштування чи здійснення підприємницької діяльності, що свідчить про безпідставність його доводів, що в зв`язку з лікуванням, у тому числі стаціонарним, він був позбавлений можливості отримувати дохід.

З урахуванням цих обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., оскільки судом у ході судового розгляду беззаперечно був встановлений факт вчинення ОСОБА_7 кримінально-караного діяння, заподіяння ушкодження здоров`ю потерпілому ОСОБА_8 , яке супроводжувалось фізичним болем та стражданням, та прямий причинно-наслідковий зв`язок між діянням ОСОБА_7 та наслідками, що настали для ОСОБА_8 , а також винуватість поведінки обвинуваченого.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний розмір моральної шкоди (10 000 грн.) є співмірним з тяжкістю та тривалістю фізичного болю та страждань потерпілого, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я.

З такими висновками місцевого суду повністю погоджується апеляційний суд, вважає їх обґрунтованими, так як вони засновані на письмових матеріалах кримінального провадження та підтверджені належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Підсумовуючи наведе, апеляційний суд зазначає, що у цьому кримінальному провадженні суд дослідив і з`ясував всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів ст. ст. 84, 91 та 94 КПК України та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, в апеляційній скарзі не наведено та перевіркою матеріалів провадження не встановлено. Підстав для повторного допиту обвинуваченого та потерпілого, або дослідження письмових доказів під час апеляційного перегляду не було встановлено, не наведені такі підстави і в апеляції обвинуваченого, як того вимагає ч. 3 ст. 404 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Ватутінського міськсуду Черкаської обл. від 25.10.2023 р. стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді