Справа № 761/8794/25
Провадження № 1-кс/761/6419/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

власника майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000152 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000152 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України, про арешт майна, яке вилучене 27.02.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A32» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Sony», модель «G3412», серійний номер: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 ; IMEI 2: НОМЕР_7 , із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A05s», серійний номер: НОМЕР_9 , IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_12 .

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000152 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , яка достовірно знає про свій громадянський статус, факт збройної агресії Російської Федерації проти України та оголошений у зв`язку з цим воєнний стан на усій території України, за достеменно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02.04.2024, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, 02.04.2024 року о 19:59:10 ОСОБА_5 , не сприймаючи державну владу в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи належний їй мобільний телефон з номером мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в ході особистого спілкування з абонентом на ім`я « ОСОБА_6 » (як встановлено в ході досудового розслідування - ОСОБА_7 ), який використовував мобільний телефон з номерами мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_13 , НОМЕР_4 , висловлювалась про те, що дії чинної української влади призвели до конфлікту між двома слов`янськими народами: «ОСОБА_9, ты же видишь?...Мы с ней поговорили. Говорит: «Да, ты же видишь, масонская власть в Киеве?... Да, да…Ты же видишь, как что происходит? - говорит. - Просто поставлена задача уничтожить, как можно больше славян. Столкнуть два народа…Столкнуть два народа…Говорю: «Да, ОСОБА_16, столкнули два народа. Что тут непонятного?...Трехзначные цифры, четырёхзначные цифры… Каждый день… Истребление идет вообще нации…».

Зміст та форма висловлювань ОСОБА_5 02.04.2024 були доступні для сприйняття ОСОБА_7 і, згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 12075/24-36 від 06.01.2025 року, містять виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як такої, що була викликана не діями Росії, а спровокована українською владою і її помилками або якоюсь третьою стороною, яка спричинила конфлікт між двома слов`янськими народами.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснила вищевказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, яка розгорнута на всій її території.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 4362 КК України, а саме у виправдуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.04.2024 року у громадянки України ОСОБА_8 повторно виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

16.04.2024 року ОСОБА_5 , використовуючи належний їй мобільний телефон з номером мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , будучи зареєстрованою у додатку багатоплатформового месенджеру «Telegram» під ім`ям користувача (нікнеймом) « ОСОБА_9 », відправила текстове повідомлення абоненту на ім`я « ОСОБА_10 » (як встановлено в ході досудового розслідування - ОСОБА_11 ), яке містило наступні висловлювання (мовою оригіналу): «…Я знаю, как издеваются украинцы над нами русскими людьми и русскими воинами в плену уже 10 лет…».

Зміст та форма висловлювань ОСОБА_5 16.04.2024 року були доступні для сприйняття ОСОБА_11 і, згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 12075/24-36 від 06.01.2025 року, містять виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році шляхом представлення цієї збройної агресії як такої, що була викликана знущанням з боку українців, Збройних Сил України та інших представників української армії над росіянами, російськомовним населенням Сходу України та російськими військовополоненими.

У подальшому 26.04.2024 року о 20 год. 42 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою облікового запису користувача багатоплатформового месенджеру «Телеграм» із нікнеймом « ОСОБА_9 » в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» під публікацією від ІНФОРМАЦІЯ_1 з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Зміст та форма сприйняття, розміщеного ОСОБА_5 текстового повідомлення (коментарю) до публікації в Телеграм-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 26.04.2024 року з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3.» були доступні необмеженому колу осіб і, згідно висновку комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 7221/24-36 від 19.12.2024 вказане повідомлення (коментар) містить заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої в 2014 році.

09.07.2024 року о 19:48:07, усвідомлюючи протиправність своїх намірів, діючи з прямим умислом, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 , використовуючи належний їй мобільний телефон з номером мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в ході особистого спілкування з абонентом на ім`я « ОСОБА_6 », обговорювала причини початку військових дій в Україні, причини і наслідки обстрілів цивільної інфраструктури на території України, в тому числі дитячої лікарні «Охматдит», зазначивши: «…Я понимаю, что это все ошибки политиков, и все это ошибки власти, которые допустили это….А та ненависть, которая она была, она там где-то сидела, там, в Западной Украине, в этих людях. Понимаешь? Она просто не проявлялась. Она просто так где-то там. А это сейчас просто очень редко проявляется, тем же дончанам, тем же оккупированным территориям. Понимаешь? Они «бьют по базам». По каким нафиг «базам они бьют»?! Вот так же само они бьют, как и по базам по Киеву они бьют…Да, по тому что, ну, все там говорят типа «прямые ракеты» специально на Охматдет. А я не верю в это. Даже пусть это пишут. Я, знаешь, да, пострадало очень…знаешь, вот этот ІНФОРМАЦІЯ_4», ну он чуть-чуть в стороне...Я ничего не говорю, потому что я понимаю, что в этом виноваты политики…Не уступили…Все это пошло на нет. Все это нанивец, все это снесли эти переговоры. Все. И чем дальше, тем хуже и хуже условия ОСОБА_13. Правильно? А тогда еще Мариуполь был, еще Бахмут был наш. Все. Понимаешь? То есть не было еще столько разрушений, не было столько жертв. Не было…Та я же говорю, да, я даже говорю - ну что тягается с Россией?! Там в три смены работают заводы. Ну куда тягаться с ними вообще? Ну куда?...Зачем это все? Сколько еще людей погибнет, если мы не будем идти на переговоры?...Сколько еще жертв придется, сколько нести. Сколько еще калек будет, сколько еще травм будет? Вообще?...Ну как можно? Hу как можно не договариваться? Я не могу понять?!...И когда я читаю, что этот, те дадут ракеты, те дадут ракеты. Это думаю, боже, эти ж ракеты будут лететь на оккупированные территории. Я не говорю за Россию…А эти будут «обратки». Что вы? Чему радоваться? Что радоваться? Зачем нам эти ракеты, понимаешь? Зaчем это все?!...».

Зміст та форма висловлювань ОСОБА_5 09.07.2024 року були доступні для сприйняття ОСОБА_7 і, згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 12075/24-36 від 06.01.2025 року, містять виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році шляхом переконування у тому, що збройна агресія Російської Федерації проти України, розпочата у 2014 році, викликана помилками української влади, її небажанням йти на поступки Росії і ненавистю жителів західних регіонів до мешканців Сходу України, а також у відсутності будь-яких злочинних намірів у діях військово-політичного керівництва Російської Федерації щодо умисного завдання ракетних ударів по цивільним об`єктах в Україні та у тому, що російські військові змушені завдавати ракетних і артилерійських ударів лише у відповідь на обстріли з боку Збройних Сил України, які застосують проти цивільних летальну зброю, надану країнами Заходу, з огляду на що Росія зображується як «жертва обставин», яку змусили розпочати війну.

Згодом, 13.08.2024 о 20:08:43 та 18.08.2024 о 17:26:06 ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України та переконання у правомірності дій військових формувань держави-агресора, в ході особистого спілкування з абонентом на ім`я « ОСОБА_6 », обговорювала причини і наслідки проведення командуванням Збройних Сил України військової операції в Курській області у 2024 році, проведення військових операцій Збройних Сил України на окупованих територіях України (у м. Донецьк), зазначивши: «…Ну скажи, какая цель этой операции?...Вот, русских, да. Просто идет уничтожение народа…поверь. Я даже не сомневаюсь, что их оттуда выбьют…Уже передают, что, понимаешь, там какая-то есть, конечно, лазейка, там они как-то прошли через это, понимаешь, там дорога есть…Они сейчас просто логистику, сейчас перекроют этот канал, все. Они там их просто… будут Крынки, понимаешь, будут Крынки?! Понимаешь?!...Ну, некоторые считают это какой-то как договорняк вообще, я…Ну как? Я не знаю, сколько солдат погубил. Я говорю, мирное население губит. Ну как?! И не прекращает ни тот, ни другой. Ты же видишь?! Ну что, ну?!...Та уже все, уже все, понимаешь? Потому что, получается, нужно теперь этим, россиянам давать оружие, чтобы они… Оборонялись, да. Понимаешь?...Насчет Курска - я не понимаю этого. Ты говорил, что ОСОБА_13 там террорист. Но ты же такой же, получается…Ты же тоже захватнические войны ведешь…Ты, получается, ты тоже захватываешь чужую область. Hу чем ты отличаешься от ОСОБА_13 В пятницу - кошмар. Попали в этот, знаешь, в Донецке «Галактика» на Петровке, этот большой такой супермаркет, гипермаркет…и вчера опять ударили по этой же «Галактике…вообще не понимаю, а зачем они туда? Там ничего…но они постепенно, они постепенно, конечно, там и гибнут, и постепенно выдавливают, но, понятно, таких успехов нет. Но то, что они технику там громят - это да, это я читаю в РИА Новости. То есть, понимаешь, бьют они…Постепенно они их выдворят оттуда. Я не думаю, что они… А там, кто его знает, не наю, короче…Я не знаю, как они зашли и ввобще?...».

Зміст та форма висловлювань ОСОБА_5 13.08.2024 року та 18.08.2024 року були доступні для сприйняття ОСОБА_7 і, згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 12075/24-36 від 06.01.2025 року, містять виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році шляхом переконування у тому, що збройна агресія Російської Федерації проти України, розпочата у 2014 році, викликана помилками української влади, її небажанням йти на поступки Росії, засудження рішення Президента України ОСОБА_14 про початок у 2024 році військової операції на території Курської області Російської Федерації.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 4362 КК України.

27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва про дозвіл на проведення обшуку проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно на арешті якого наполягає прокурор.

Постановою слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_15 від 28.02.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на вищезазначене майно арешт.

В судовому засіданні прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених. Крім того, також зазначив, що вилучене майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні та відносно вказаного майна призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Власника майна ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Представник власника тимчасово вилученого майна - адвокат ОСОБА_4 при вирішенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, власника майна, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №№ №0000152 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_15 від 28.02.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи представників власника майна, оскільки на їх підтвердження до матеріалів клопотання не було долучено будь яких доказів, в той же час як слідчим було оглянуто вилучено майно та встановлено наявність інформація, яка має значення у межах даного кримінального провадження.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 28.02.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000152 від 15.02.2024, за підозрою ОСОБА_5 ,, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 4362 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 27.02.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A32» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон марки «Sony», модель «G3412», серійний номер: НОМЕР_5 , IMEI 1: НОМЕР_6 ; IMEI 2: НОМЕР_7 , із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_8 ;

-мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A05s», серійний номер: НОМЕР_9 , IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 із сім-карткою з номером мобільного телефону: НОМЕР_12 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1