Номер провадження: 11-сс/813/1950/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві,-

установив

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 року закрито провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення кримінальне правопорушення.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому провадження за його скаргою підлягає закриттю.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу і постановити нову, якою його скаргу задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

До початку апеляційного розгляду судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заявили собі усні заяви про самовідвід від розгляду вказаної апеляційної скарги.

Свої заяви обґрунтували тим, що предметом розгляду даного провадження є питання про внесення відомостей до ЄРДР стосовно суддів Одеського апеляційного суду, а тому здійснення розгляду справи колегією суддів цього ж суду може викликати обґрунтовані сумніви у стороннього спостерігача в їх неупередженості.

Заслухавши суддю-доповідача, думку скаржника ОСОБА_6 , який підтримав заяви про самовідвід колегії суддів не заперечував, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4) ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною 2 ст.32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо обвинувачення судді у вчиненні кримінального правопорушення не може здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді.

Відповідно до ч.2 ст.42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Набуття статусу обвинуваченого є результатом здійснення досудового розслідування, яке відповідно до ст.214 КПК України, починається з внесення відомостей про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Предметом розгляду даного кримінального провадження є вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочинів суддями Одеського апеляційного суду.

Системне тлумачення ч.2 ст.32, ч.2 ст.42 та ст.214 КПК України дозволяє дійти висновку, що рішення апеляційного суду за результатами розгляду даного питання може слугувати підставою для внесення або не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення злочинів суддями Одеського апеляційного суду та, відповідно, набуття чи не набуття ними статусу обвинувачених, що у відповідності до вимог ч.2 ст.32 КПК України виключає розгляд Одеським апеляційним судом даного кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про існування обставин, які унеможливлюють участь суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлені ними самовідводи підлягають задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід.

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві.

Передати матеріали провадження 11-сс/813/1950/24 до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3