Справа № 309/679/25
Провадження № 1-кс/309/128/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про арешт тимчасово вилученого майна

27 лютого 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000119 від 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000119 від 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що на початку лютого 2025 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, із корисливих мотивів, вступив в попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які безпосередньо шляхом контактування з іншими невстановленими особами займались організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В подальшому 21 лютого 2025 року, близько 11 годині, ОСОБА_5 , отримавши пряму вказівку від невстановленої особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, сприяючи незаконному переправленню осіб через державний кордон України, знаходячись на об`їзній дорозі м.Хуст, сів на переднє пасажирське сидіння невстановленого автомобіля, під керуванням невідомої особи та в полях на околицях м.Хуст та прилеглих сіл, почергово зібрали громадян, мешканців Івано-Франківської області, які сіли на заднє сидіння вказаного автомобіля, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невстановлену досудовим розслідуванням особу, яким у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", заборонено виїзд за кодон, та які мали намір виїхати за межі України шляхом незаконного перетину державного кордону України, поза межами пункту пропуску.

Після цього на невстановленому автомобілі ОСОБА_5 разом з невстановленим досудовим розслідуванням водієм вказаного автомобіля, вказаними чотирма особами, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою особою, з метою обходу блокпостів на околицях смт.Вишково Хустського району, не попадаючи в поле зору працівників Державної прикордонної служби України, доставили їх до берегу річки Тиса на околицях с.Стеблівка, Хустського району.

На березі річки Тиса в с.Стеблівка ОСОБА_5 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою усунення перешкоди, а саме безперешкодного обходу блокпостів державної прикордонної служби, за допомогою гумового човна переправили громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлену особу через русло річки Тиса на берег Вишківської територіальної громади.

В подальшому по запланованому з іншими учасниками вказаного злочину маршруту ОСОБА_5 , надаючи вказівки та поради, пішим шляхом, особисто провів громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлену особу до околиць смт.Вишково Хустського району, де в раніше обумовленому місці до них приєдналась невстановлена слідству особа, яка діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , також організовувала їх переправлення через державний кордон України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлену особу через державний кордон України, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, спільно з невстановленою слідством особою, рухаючись колоною в пішому порядку, час від часу зупиняючись, щоб не бути викритими правоохоронними органами, надаючи вказівки та координуючи їх дії, через лісову місцевість ОСОБА_5 провів громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлену особу до Державного кордону України для їх незаконного перетину до Республіки Румунія.

Після незаконного перетину державного кордону України громадянами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленою особою ОСОБА_5 разом зі спільником - невстановленою особою повинні були вдвох отримати грошову винагороду на загальну суму 2400 доларів, однак перебуваючи на відстані приблизно 30 метрів від Державного кордону України з республікою Румунія, вказані громадяни були помічені працівниками державної прикордонної служби України та відповідно ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були затримані.

В ході проведення огляду, який проводився 24.02.2025, було встановлено автомобіль марки «Фольцваген пасат Б7» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_1 . Саме вказаним автомобілем ОСОБА_9 здійснював перевезення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від готелю «ХЮСТОН» в м.Хуст до дороги «Н-09» біля ресторану «МАРАМОРОШ». Вказаний автомобіль вилучено та поміщено на арештмайданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області

На підставі викладеного та у зв`язку з тим, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, із якими необхідно провести ряд слідчих дій та оглядів з метою встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, та згідно п.4 ч.2 ст.167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі ненакладення арешту їх необхідно негайно повернути згідно ч.5 ст.171 КПК України особі, у якої вилучено, що може привести до втрати чи знищення речових доказів, слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на це тимчасово вилучене майно із зберіганням транспортного засобу марки «Фольцваген пасат Б7» д.н.з. НОМЕР_1 , на арештмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна просив розглянути клопотання без його участі.

Представник власника майна - транспортного засобу марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 27 лютого 2025 року подав до суду клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт вищевказаного автомобіля, оскільки власник автомобіля ОСОБА_9 не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, він є по цьому кримінальному провадженню свідком. Крім того, в своєму клопотанні представник ОСОБА_9 просив клопотання слідчого розглянути без його участі та без участі ОСОБА_9 ..

Відповідно до ст.172 ч.1 КПК України: відсутність слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , власника вилученого майна, - ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Відповідно до ст.107 п.4 КПК України: фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих /розшукових/ дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, та матеріали, які надані до клопотання представника власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково з наступних підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.170 ч.1,2,11 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає заявлене клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000119 від 22.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, законним та обґрунтованим, яке підлягає частковому задоволенню:

-в частині накладання арешту на вищевказаний транспортний засіб, - задоволенню повністю;

-в частині місця зберігання цього транспортного засобу марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , - на арештмайданчику в Хустському РУП ГУНП в Закарпатській області, - задоволенню не підлягає.

З поданого клопотання представника власника транспортного засобу марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та матеріалів кримінального провадження, наданих слідчим до свого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, встановлено, що:

-цей транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_9 , який перевозить на ньому пасажирів на замовлення, як «таксі»;

-трьох незнайомих йому хлопців він перевозив по замовленню від готелю «ХЮСТОН» в м.Хуст до дороги «Н-09» - біля ресторану «МАРАМОРОШ» та вони розрахувалися з ним, як з «таксистом», тільки за перевезення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно зі ст.2 КПК України: завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ст.7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України: кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з приписами ч.1,3 ст.26 КПК України: сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України: арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. Згідно ч.2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Зазначений вище автомобіль дійсно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню та підлягає належному збереженню.

Слідчий суддя зазначає, що стороною кримінального провадження з боку обвинувачення на даній стадії досудового розслідування у кримінального провадженні №0000119 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, не доведено, що є необхідність у забезпеченні кримінального провадження, як арешт на майно /транспортний засіб марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , /, з його зберіганням саме на арештмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, в частині неповернення цього транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , накладення заборони користування ним.

Згідно п.20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 року за №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, а тому тимчасове повне обмеження конституційних прав та свобод законного власника майна в даному випадку прямо суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству України, а потреби досудового розслідування на даний час не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи. Так, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що, з метою належного збереження речового доказу, існує можливість та необхідність при накладанні на нього арешту не застосовувати заборони користуватись майном із одночасною передачею його на відповідальне зберігання його законному власнику. На переконання слідчого судді, передача автомобіля на відповідальне зберігання із збереженням заборони на розпорядження ним в будь-який спосіб, не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Одночасно таке пом`якшення арешту буде забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав власника майна, оскільки тримання цього автомобіля, а відтак обмеження прав законного власника та користувача майном, буде нічим іншим, як свавільним чи незаконним посяганням на охоронювані законом права власника та користувача майна. За таких обставин клопотання представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про повернення майна транспортного засобу марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику майна, підлягає до задоволення, а тому слід накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб, заборонивши розпоряджатися зазначеним транспортним засобом, без заборони користуватися ним. Зважаючи на таке рішення, слід зобов`язати Хустський РУП ГУНП у Закарпатській області негайно передати вказаний вище транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику майна до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні.

Керуючись ст.2, 7, 16, 22, 26, 98, 131-132, 170-173, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000119 від 22.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки «Фольксваген пасат Б7», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , заборонивши йому вчиняти будь-які дії, які спрямовані на відчуження у будь-який спосіб, пошкодження та втрату цього майна, який передати на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_9 до прийняття остаточного рішення в кримінальному провадженні та попередити власника майна про наслідки порушення зобов`язання про відповідальне зберігання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 3 березня 2025 року, о 14-00.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1