Вирок

Іменем України

08.04.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000521, відомості про яке 16.09.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стоївки Сокальського району Львівської області, розлученого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє засудженого вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2024 року точний час досудовим розслідуванням не встановлено, проте не пізніше 20:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці маршрутних транспортних засобів, що навпроти ТЦ «Скриня», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 179, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 та запропонував останньому спільно випити алкогольні напої, на що ОСОБА_5 погодився. З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пройшли до магазину «Чарка до свята», де придбали алкогольні напої, та спільно попрямували за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 та попросив у нього належний йому мобільний телефон з метою здійснити телефонний дзвінок до своєї матері, на що ОСОБА_5 погодився, однак, мобільний телефон на той момент розрядився. В той час ОСОБА_4 , увійшовши в довіру до ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, запропонував ОСОБА_5 зарядити його мобільний телефон у свого друга, на що ОСОБА_5 погодився та передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон темно-синього кольору марки «Samsung» моделі «Galaxy A55 5G» (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 ) вартістю 20000 грн. Після цього ОСОБА_4 , отримавши вказаний мобільний телефон, покинув згадану вище адресу, розпорядившись указаним майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 20 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення злочину. Так, зазначив, що в один із днів вересня 2024 року, точної дати вже не пригадує, він перебував у м. Львові на вул. Городоцька поблизу ТЦ «Скриня», де зустрів незнайомого йому раніше перехожого та запропонував йому разом випити горілки, на що останній погодився. Тому вони двоє пішли в магазин «Чарка до свята», де придбали алкоголь і неподалік разом споживали. В подальшому потерпілий виявив, що його мобільний телефон розряджено, тому він запропонував віднести телефон до свого знайомого і зарядити його. Будучи довірливим, потерпілий дав свій телефон, він його взяв і незабаром пішов з ним та до потерпілого вже не повертався і телефон йому не повертав. Водночас переданий йому телефон за невеликі гроші продав незнайомому чоловіку на вулиці. Кошти потрібні були йому, щоб добратися до м. Червоноград (актуальна назва населеного пункту - м. Шептицький) Львівської області. Про вчинене шкодує, кається у скоєному, просив суворо не карати.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, водночас подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду, цивільного позову у кримінальному провадженні не заявляють.

З урахуванням поданої потерпілим і його законним представником заяви, положень ст.325 КПК України, думки учасників провадження, які вважають за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності потерпілого і його законного представника, які до суду не з`явилися та у поданій заяві висловили свою позицію щодо розгляду справи за їх відсутності, суд ухвалив розгляд справи проводити без участі неповнолітнього потерпілого і його законного представника, оскільки це не перешкоджає встановленню обставин під час судового розгляду.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи і речових доказів у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_4 заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства), вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мотив вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме бажання обернути чуже майно на свою користь, незаконно збагатитися, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої обставини, якою суд визнає щире каяття обвинуваченого, особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, нейтрально характеризується КП «Червонограджитлокомунсервіс» за місцем проживання, нове кримінальне правопорушення вчинив, маючи незняту і непогашену судимість за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2022 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, яке відбував реально та лише 28.05.2024 року був звільнений з Личаківської ВК №30 по відбуттю строку покарання, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення корисливих злочинів проти приватної власності.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, корисливого мотиву вчинення, а також даних про особу ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти приватної власності, заподіяної злочином шкоди потерпілому не відшкодував, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також приймає до уваги те, що останній вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2024 року у справі №459/2536/24 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, яке на даний час відбуває в Державній установі «Маневицька виправна колонія (№42)». З урахуванням того, що новий злочин, за який ОСОБА_4 засуджується у даному кримінальному провадженні, вчинено до постановлення вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2024 року, остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід визначити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, визначеним вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2024 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з 21.09.2024 року, тобто з часу його фактичного затримання та поміщення під варту.

В строк остаточного покарання, призначеного ОСОБА_4 , зарахувати частково відбуте ним покарання згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 31.10.2024 року.

Речовий доказ - DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Гуртівонька» - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000521 (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1