Справа № 304/678/15-к Провадження № 1-кп/304/6/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000131 від 20 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Обава Мукачівського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої (має на утриманні двох малолітніх дітей), громадянки України, раніше судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з обвинувальним актом 18 лютого 2015 року близько 15.00 год ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_4 , діючи умисно, під`їхали на автомобілі марки «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_1 , білого кольору, за кермом якого був ОСОБА_7 , до будинку АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_8 , де зловживаючи довірою останньої під приводом того, що вони є працівницями сфери соціального забезпечення та видають допомогу в розмірі 100 грн, надали їй підроблену банкноту номіналом 500 грн, після чого потерпіла віддала грошові кошти в розмірі 400 грн в якості решти, з якими обвинувачені покинули місце злочину, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 05 березня 2015 року близько 09.20 год, діючи повторно, умисно, зайшла до будинку АДРЕСА_3 , де, зловживаючи довірою під вигаданим приводом, а саме представившись працівником пенсійного фонду, який видає допомогу до пенсії в розмірі 100 грн, надала ОСОБА_9 підроблену банкноту номіналом 500 грн, після чого отримала від останнього 400 грн решти; тоді ОСОБА_4 попросила потерпілого розміняти їй ще одну підроблену банкноту номіналом 500 грн, на що такий погодився, після чого покинула місце вчинення злочину, чим спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 900 грн.

Також 07 березня 2015 року ОСОБА_6 за попередньою змовою та разом з обвинуваченою ОСОБА_4 , діючи умисно, під`їхали на автомобілі марки «ВАЗ 21013», р/н НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , до будинку АДРЕСА_4 , де, зловживаючи довірою під вигаданим приводом, а саме представившись працівниками пенсійного фонду, які видають допомогу до пенсії у розмірі 100 грн, надали ОСОБА_10 підроблену купюру номіналом 500 грн, після чого, отримавши від останньої 400 грн решти, покинули місце вчинення злочину, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 400 грн.

Кримінальна відповідальність за вказані кримінальні правопорушення передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім цього з обвинувального акту видно, що 27 березня 2015 року близько 13.30 год ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченою ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, на тому самому автомобілі під керуванням ОСОБА_7 , під`їхали до домогосподарства АДРЕСА_5 та під оманливим приводом продажу штучного меду пройшли всередину будинку, де, побачивши, що вдома окрім ОСОБА_11 , яка лежала на ліжку та не могла самостійно пересуватися за своїм станом здоров`я, нікого немає, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підійшли до ліжка, на якому лежала потерпіла та, не зважаючи на її усну вимогу покинути будинок, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої стягнувши останню за ноги з ліжка на підлогу, з метою заволодіння її майном та грошовими коштами, перевернули на ліжкові ковдру, подушки та білизну, після чого, знайшовши належний ОСОБА_11 гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 801 грн, умисно, відкрито заволоділи такими коштами та покинули будинок, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою від 03 листопада 2015 року обвинувачену ОСОБА_4 було оголошено у розшук, кримінальне провадження відносно неї до її розшуку зупинено (Т. 1 а. с. 142-144).

При цьому відносно обвинуваченої ОСОБА_6 11 листопада 2015 року ухвалено вирок, яким останню визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України (Т. 1 а. с. 153-156).

На підставі наказу № 11/03-05 від 29 лютого 2024 року про закінчення терміну повноважень судді ОСОБА_12 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями; визначено нового суддю ОСОБА_1 (Т. 2 а. с. 18).

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині епізодів злочинної діяльності за ч. 2 ст. 190 КК, оскільки наразі втратив чинність закон яким встановлювалася кримінальна протиправність даних діянь.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечили.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, під час розгляду справи ОСОБА_8 подавала суду заяву про те, що отримала від ОСОБА_4 400 грн як заподіяну шкоду, тому просить суд розглядати справу без її участі, міру покарання залишає на розсуд суду (Т. 1 а. с. 40); ОСОБА_9 також подавав суду заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження без його участі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинувачених не має (Т. 1 а. с. 135); так само ОСОБА_10 подавала суду заяву, в якій просила розглядати кримінальне провадження без її участі через стан здоров`я, покази, надані на досудовому розслідуванні підтримує (Т. 1 а. с. 134), а також прокурор у судовому засіданні 24 лютого 2025 року надавав заяву потерпілої ОСОБА_11 , в якій остання просить через незадовільний стан здоров`я здійснювати судовий розгляд обвинувального акту без її участі (Т. 2 а. с. 97).

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення виходячи з такого.

Суд встановив, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинила зокрема три епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, на суму 400 грн (18 лютого 2015 року), 900 грн (05 березня 2015 року) та на суму 400 грн (07 березня 2015 року).

Як виснувала у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) Об`єднана Палата ККС Верховного Суду з приводу застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону 3886-ІХ, закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

Частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до ст. 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.

Тому зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ з 0,2 до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Таким чином, Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX сума для кваліфікації шахрайства, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України у 2015 році становить 1 218 грн.

При цьому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України обвинувачується у повторному заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) у лютому 2015 року на суму 400 грн, та у березні 2015 року на суми 900 грн та 400 грн.

Оскільки збитки для потерпілих від шахрайства на час вчинення кожного з цих діянь не перевищували 2 неоподатковуваних мінімумів, тому до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 1-2 частини 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті (втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння), якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

У абзаці 5 частини 7 цієї статті 284 КПК визначено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок (ч. 3 ст. 479-2 КПК).

Таким чином суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження за встановлених у судовому засіданні обставин, попередньо встановивши вчинення нею діянь, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, прийшов до висновку про закриття даного кримінального провадження в цій частині у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , обраний під час досудового розслідування даного кримінального провадження, у вигляді особистого зобов`язання закінчився 28 квітня 2015 року, протягом судового розгляду не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься судом при ухваленні судового рішення за результатами розгляду решти обсягу обвинувачення на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Керуючись ст. 284 ч. 1, 2, ст. 286, 288, 369, 372, 479-2 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Направити копію ухвали до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 7, 8 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1