Справа № 585/4602/24
Номер провадження 1-в/585/11/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

20 лютого 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання в Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)»,

про звільнення від покарання у зв`язку з декриміналізацію відповідно Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання у зв`язку з декриміналізацію відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити. Одночасно пояснив, що за ст. 185 КК України він не засуджений, проте просив пом`якшити йому покарання.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що у поясненнях ОСОБА_4 фактично відмовився від клопотання, тому просив закрити провадження у справі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, які не підпадають під дію Закону про декриміналізацію.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 76, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки (а.о.с.21-23).

Вироком Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, вирок Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 січня 2019 року в частині звільнення від призначеного покарання скасовано. ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі (а.ос.с.24-25).

Вирок Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року набрав законної сили 03 квітня 2019 року, що стверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.ос. с.26).

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року до покарання за даним вироком і остаточно ОСОБА_4 до відбуття призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі (а.ос.с.30-31).

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2019 року набрав законної сили 11 січня 2020 року, що стверджується розпорядженням про виконання вироку, який набрав законної сили (а.ос.с.32).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2021 року вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду від 03.04.2019 року справа № 237/4923/17 (провадження №11-кп/804/2605/19) яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, та вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на чотири роки. Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.12.2019 року справа № 237/3294/19 (провадження №1-кп/263/722/2019), яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року до покарання за даним вироком, і остаточно призначено ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді дев`яти років позбавлення волі, приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, та вважати ОСОБА_4 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року до покарання за даним вироком, і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді дев`яти років позбавлення волі (а.ос.с.40-41).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироків, які мають в особовій справі засудженого вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На час розгляду справи в суді ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.115 КК України, за якими засуджений відбуває покарання, діє в редакції чинній на день постановлення вироку, будь-яких змін не було. Діяння, що інкримінуються ОСОБА_4 , не виключені законом з кола кримінально караних.

Посилання засудженого ОСОБА_4 на зміни, внесені Законом України № 3886-IX та відповідно на звільнення його від призначеного покарання, є помилковим.

Суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 положення Закону № 3886-IX, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд

СУД П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку з декриміналізацію відповідно Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21 лютого 2025 року о 08 год. 30 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1