Справа №361/116/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2339/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

4 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0003825 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працюючого на посаді слюсаря ТОВ «Драйв-транс», не депутата, не є особою з інвалідністю, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Зобов`язано ОСОБА_8 відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та арешту транспортного засобу у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

01 листопада 2023 року, близько о 17 годині 02 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Чорних Запорожців в місті Бровари Київської області в напрямку від бульвару Незалежності до вулиці Марії Лагунової, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїжджій частині вулиці Чорних Запорожців біля будинку №15 по бульвару Незалежності, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п.п. б) п. 2.3 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху України), яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», продовжив рух по нерегульованому пішохідному переходу, по якому на той час зліва направо відносно напрямку руху автомобіля рухався пішохід, не зменшивши при цьому швидкість та не зупинившись, не дав дорогу пішоходу, чим порушив п. 18.1. Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 314 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої тім`яної області, струсу головного мозку; переломів 10-го грудного - 2-го поперекового хребців, переломів 10-12 ребер справа, достороннього гемопневмотораксу з компресією правої легені.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 18.1. Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, зменшити суму стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 із 300 000 грн. на 20 000 грн. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вважає, що вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 та стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої як відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, при порушенні норм процесуального права, при невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваному вироку фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 як відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також висновки суду містять істотні суперечності.

Вказує, що визначена судом сума коштів для відшкодування потерпілій моральної шкоди є явно завищеною, несправедливою і неспівмірною із реальними моральними стражданнями (шкодою) потерпілої.

Зазначає, що після вручення судом копії позовної заяви ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, обвинувачений ОСОБА_8 добровільно перерахував потерпілій грошові кошти.

Крім того, вважає, що належним відповідачем за позовом потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 мала бути саме Страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність останнього, як водія, який спричинив ДТП. Тому, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги доводи сторони захисту про те, що цивільний позов потерпілої пред`явлений до ОСОБА_8 як до неналежного відповідача та не мав достатніх правових підстав для задоволення такого позову.

Разом з тим, вказує, що правові підстави для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої завданої внаслідок ДТП шкоди, виникають при стягненні різниці коштів, які не покривається страховим Полісом, оскільки Страхова компанія потерпілою не була залучена у якості відповідача чи співвідповідача, то суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думки прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції та доведеність вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як і призначене останньому покарання, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника про зміну вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої шляхом часткового його задоволення, стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 20 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, а в решті позовних вимог відмовити, колегія суддів уважає такі безпідставними та з ними не погоджується, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими вказаним Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи в результаті яких дій (бездіяльності) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів провадження вбачається, що до початку розгляду провадження потерпіла ОСОБА_10 подала цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому моральну шкоду, оцінену в 580 000 грн., обґрунтувала сильними душевними стражданнями, які пережила у зв`язку з погіршенням здоров`я. Також потерпіла вказувала на те, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями було втрачено душевний спокій, змінено звичний спосіб життя.

При цьому, як видно із вироку суду першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, суд урахував тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення, характер і обсяг моральних та фізичних страждань, яких зазнала потерпіла особа, тяжкість вимушених змін у життєвих обставинах.

Ураховуючи наведене, керуючись засадами виваженості та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та справедливого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 300 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відтак, цивільний позов у даному кримінальному провадженні вирішений судом першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального та матеріального цивільного закону. При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди, непереконливими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя