Справа №463/4627/24
Провадження №1-кп/463/197/25
В И Р О К

іменем України

20 березня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000609 від 08.05.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Горлівка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.7 ст.111-1 КК України, -

встановив:

В період часу з 26.09.2014 по 19.01.2017 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), інспектор ВТБ 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області старший лейтенант служби цивільного захисту ОСОБА_5 , будучи громадянином України, службовою особою та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, всупереч норм Конституції України, Кодексу цивільного захисту України, Законів України та Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, в порушення Присяги, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин добровільно прибув до невстановленого досудовим розслідуванням структурного підрозділу незаконно створеного органу «МНС ДНР», та вступив у 23 ПРЧ ДПРЗ м.Горлівка МНС ДНР (рос. - «23 ПСЧ ГПСО г.Горловка МЧС ДНР») шляхом зарахування невстановленими досудовим розслідуванням особами на посаду головного державного інспектора з пожежного нагляду 23 ПРЧ ДПРЗ м. Горлівка МНС ДНР (рос. - «главного государственного инспектора по пожарному надзору 23 ПСЧ ГПСО г.Горловка МЧС ДНР»), а саме надав свої установчі дані для подальшого зарахування на проходження служби у вказаному незаконному органі зазначеної терористичної організації, створеної, підпорядкованої, керованої та фінансованої російською федерацією, чим надав згоду на проходження такої служби. З даного моменту до 19.01.2017 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 добровільно брав участь у діяльності вищевказаної терористичної організації, виконуючи службові обов`язки на зазначеній вище посаді, а з 20.01.2017 до 16.02.2021 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) - на посаді головного державного інспектора з пожежного нагляду, начальника групи наглядової діяльності і профілактичної роботи 23 ПРЧ ДПРЗ м.Горлівка МНС ДНР (рос.-«главного государственного инспектора по пожарному надзору, начальника группы НД и ПР 23 ПСЧ ГПСО г. Горловка МЧС ДНР») та в подальшому з 17.02.2021 до 19.08.2022 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) - на посаді т.в.о. головного державного інспектора з пожежного нагляду - начальника групи НД і ПР 23 ПРЧ ДБУ «ПРЗ м. Горлівка МНС ДНР (рос. - «врио главного государственного инспектора по пожарному надзору - начальника группы НД и ПР 23 ПСЧ ГБУ «ПСО города Горловка МЧС ДНР»), із спеціальним званням «капітан служби цивільного захисту» (рос. - «капитан службы гражданской защиты»), з метою недопущення контролю української влади на вищевказаній частині Донецької області, що забезпечувало становлення та зміцнення терористичної організації «ДНР» шляхом утворення і функціонування вищевказаних незаконно створених органів влади такої. Таким чином, ОСОБА_5 брав участь у терористичній організації, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України.

Крім цього, громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в супереч Присязі, з ідеологічних мотивів, всупереч норм Конституції України та Законів України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, в період часу з 20.08.2022 до 18.07.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) за невстановлених досудовим розслідуванням обставин пішов на співпрацю з державою-агресором, а саме російською федерацією, та її окупаційною адміністрацією, а саме прийняв пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа представників окупаційної влади Донецької області, у зв`язку з чим подав невстановлені досудовим розслідування документи до ГУ МНС рф по ДНР (рос. - «ГУ МЧС рф по ДНР»). На підставі поданих ОСОБА_5 документів, останнього у вищезгаданий період часу прийнято на службу до незаконного правоохоронного органу, а саме «ВНД та ПР Микитівського району м.Горлівки ВНД та ПР МО Горлівка УНД та ПР ГУ МНС рф по ДНР» (рос. - «ОНД и ПР Никитовского района г. Горловки ОНД и ПР ГО Горловка УНД и ПР ГУ МЧС рф по ДНР»), створеного представниками держави-агресора на території тимчасово окупованого м.Горлівка Донецької області та призначено на посаду «старшого дізвнавача» (рос. - «старшого дознавателя») із спеціальним званням «капітан внутрішньої служби» (рос. - «капитан внутренней службы»). Таким чином, ОСОБА_5 вчинив добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно долученої прокурором до матеріалів справи, ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.05.2024 (т.1, а.с. 27-32) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000609 від 08.05.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.7 ст.111-1 КК України.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ч.1 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання проведено судом у відсутності обвинуваченого за участю захисника. 16.09.2024 обвинувальний акт прийнято до провадження Личаківського районного суду м.Львова та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 24.10.2024, за клопотанням прокурора, судом вирішено здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні №0000609 від 08.05.2024 прообвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.7 ст.111-1 КК України.

Інформація про виклик обвинуваченого в усі судові засідання публікувалась у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Личаківського районного суду м.Львова, відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

З наведеного вбачається, що обвинувачений належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання не з`явився та не був доставлений, в зв`язку з чим у суду не було підстав для проведення судового розгляду згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України з участю обвинуваченого.

Зважаючи на особливості спеціального судового провадження (ч.3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Так, з метою дотримання прав та законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 та на виконання вимог ч.3 ст.323 КПК України, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Оскільки ч.4 ст.46 КПК України передбачає, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим та враховуючи, що судовий розгляд здійснюється за відсутності обвинуваченого (in absentia), суд забезпечив захиснику право користуватись усіма правами обвинуваченого передбаченими КПК України.

З огляду на вказане, суд вважає, що були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що стороною обвинувачення не представлено жодних доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень. Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь підсудного, а тому вважає, що є підстави для виправдання ОСОБА_5 .

Внаслідок всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.7 ст.111-1 КК України, доведена наступними доказами.

Повідомлення від 22.08.2023 №62/2/1-349/нт Управління Служби безпеки України у Львівській області про вчинене кримінальне правопорушення та додатку до нього (т.2 а.с.14-17), згідно з яким, в ході проведення контррозвідувальних заходів отримано інформацію про протиправну діяльність громадян України, які станом на 24.02.2022 входили до складу Головного управління ДСНС України у Донецькій області, після початку повномасштабної збройної агресії рф проти України залишилися на тимчасово окупованій території Донецької області та через власні переконання та стійкі проросійські погляди увійшли до структури окупаційної влади рф та були призначені на відповідні посади.

Протоколом огляду від 07.09.2023 та додатку до нього (т.2 а.с.20-34), згідно з яким на Web-сторінці (далі мовою оригіналу (рос.) Горловка. Официальный сайт администрации города за посиланням: https://admin-gorlovka.ru/v-administratsii- nikitovskogo-rajona-goroda-gorlovka міститься інформація від 19.01.2017 наступного змісту: «В администрации Никитовского района города Горловка состоялось совещание с руководителями предприятий, обслуживающих жилой фонд района. На совещании выступил главный государственный инспектор по пожарному надзору ПСЧ ГПСО города ОСОБА_6 с информацией о противопожарно режиме, обеспечении пожарной безопасности в жилом фонде.» На вказаному сайті в пошуковому вікні введено «Кащавцев» та отримано результати пошуку у виді інформаційних сюжетів від 01.06.2018, 16.01.2020, 05.082020, 12.08.2020, 19.01.2021 за участі посадової особи МНС «ДНР» ОСОБА_7 , отримано фото останнього від 16.02.2021 в однострої МНС «ДНР» із знаками розрізнення. Крім цього, оглянуто Web-сторінку соціальної мережі ВКонтакте « ОСОБА_8 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 . На вказаному сайті, міститься інформація наступного змісту: День рождения: 6 января 1991 г.Город: Горловка Место работы ГПСО г.Горловка Сайт: ІНФОРМАЦІЯ_3 Моб. телефон: НОМЕР_1 , а також інформацію про участь обвинуваченого у футбольній команді МЧС ДНР та нагородження його грамотою за професіоналізм до святкування дня створення органів державного пожежного нагляду ДНР. Крім цього, оглянуто Web-сторінку (далі мовою оригіналу (рос.) Муниципального бюджетного общеобразовательного учреждения города Горловки «Школа №48» за посиланням: http://gorl-school48.ucoz.ru/_tbkp/2022-2023/akt_gotovnosti_2022-2023.pdf, де на вказаному сайті, міститься сканована копія акту від 19.08.2022 щодо перевірки готовності Муниципального бюджетного общеобразовательного учреждения города Горловки «Школа №48» до 2022-2023 навчального року, де серед членів комісії пристуній підпис та печатка ОСОБА_5 - врио главного государсвенного инспектора по пожарному надзору - начальник группы НД и ПР 23м ПСЧ ГБУ «РСО г.Горловка МЧС ДНР».

Наказом №161 о/с від 15.08.2008 Університету цивільного захисту України (т.2 а.с.36-43), згідно з яким ОСОБА_5 з 15.08.2008 зараховано курсантом першого курсу на спеціальність - пожежна безпека, по факультету цивільного захисту населення і територій, з присвоєнням спеціального звання рядовий служби цивільного захисту.

Наказом №111 від 02.06.2012 Національного університету цивільного захисту України про відрядження до комплектуючих підрозділів для подальшого проходження служби випускників 2012 (т.2 а.с.44-47), згідно з яким ОСОБА_5 направлено для подальшого проходження служби у розпорядження начальника головного управління ДТБ у Донецькій області, з терміном прибуття 04.06.2012.

Навчальною карткою курсанта (студента), слухача ОСОБА_5 (т.2 а.с.48-67), згідно з якою обвинувачений з 15.08.2008 проходив навчання в Національному університету цивільного захисту України на факультеті цивільного захисту населення і територій, в навчальній групі ЗСПБ-12-К1 і у 2012 здобув кваліфікацію бакалавра фахівця з протипожежної безпеки, про що отримав відповідний диплом бакалавра та у 2013 отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Пожежна безпека», здобув кваліфікацію інженера з профілактичних робіт, про що отримав диплом спеціаліста.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2023 (т.2 а.с.96-101), згідно з яким свідок ОСОБА_10 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яку особисто знає та навчався з ним на денній формі Національному університету цивільного захисту України (м.Харків, вул.Черемшини, 94), який закінчив у 2012.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2023 (т.2 а.с.102-107), згідно з яким свідок ОСОБА_11 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яку особисто знає та навчався з ним в одній группі на денній формі Національному університету цивільного захисту України (м.Харків, вул.Черемшини, 94), в період 2007-2012 років.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2024 (т.2 а.с.108-113), згідно з яким свідок ОСОБА_12 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яку особисто знає та навчався з ним в одній группі на денній формі Національному університету цивільного захисту України (м.Харків, вул.Черемшини, 94), в період 2007-2012 років.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2024 (т.2 а.с.114-119), згідно з яким свідок ОСОБА_13 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яку особисто знає та навчався з ним на денній формі Національному університету цивільного захисту України (м.Харків, вул.Черемшини, 94), в період 2008-2012 років.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2024 (т.2 а.с.120-125), згідно з яким свідок ОСОБА_14 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яку особисто знає та навчався з ним на денній формі Національному університету цивільного захисту України (м.Харків, вул.Черемшини, 94), в період 2008-2012 років.

Скріншотами сторінок сайту «Донецкое агенство новостей» в мережі інтернет (т.2 а.с.127-138), згідно з якими відображається робота МЧС ДНР.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначив, що з ОСОБА_5 навчався на одному курсі у м.Харокві в Національному університету цивільного захисту України. Після закінчення університету у 2012 році ОСОБА_5 поїхав працювати у м.Горлівку, оскільки він родом був з того міста. З цього часу він його не бачив, зв`язок з ним не підтримував, оскільки обвинувачений знаходився на окупованій території. На даний час йому нічого про нього не відомо.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні ОСОБА_13 , який додатково зазначив, що після закінчення університету у 2012 році та у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на окупованій території він з ним не спілкувався. В соціальних мережах останній відсутній.

Аналогічними за змістом показами з приводу цих же обставин даними в судовому засіданні ОСОБА_12 .

Крім цього, ст.1-3 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст.5 Основного Закону носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Частиною 1 ст.65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Донецька та Луганська, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про основи національної безпеки України» - інформаційною безпекою є, зокрема, захищеність України від намагань маніпулювати суспільною свідомістю, у тому числі шляхом поширення недостовірної, неповної або упередженої інформації.

Стаття 8 вищевказаного Закону України зазначає, що з урахуванням геополітичної і внутрішньої обстановки в Україні діяльність усіх державних органів має бути зосереджена, зокрема на прогнозуванні, своєчасному виявленні, попередженні і нейтралізації зовнішніх і внутрішніх загроз національній безпеці, збереження соціально-політичної стабільності суспільства та зміцнення позицій України у світі. Основним напрямом державної політики з питань національної безпеки України в інформаційній сфері є, крім іншого, забезпечення інформаційного суверенітету України.

20 лютого 2014 року, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м.Севастополя, всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого1995 року, статей 2, 3 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, а також всупереч вимогам частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та декларацій, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, статей 1, 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, статей 1, 2, 68 Конституції України, на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м.Севастополь, представниками влади РФ і службовими особами ЗС РФ розпочато збройне вторгнення регулярних військ РФ на територію України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з преамбулою вищевказаного Закону України збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та регулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань російської федерації та окупаційної адміністрації російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який акт виданий у зв`язку з такою діяльністю є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

У березні - квітні 2014 року в м.Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 07.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Донецької народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Донецької народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Вказана терористична організація «ДНР» має організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій чистині Донецької області та мають загальну координацію керівництва.

26 вересня 2014 року невстановленими досудовим розслідуванням особами на підставі невстановленого досудовим розслідуванням нормативно-правового акту та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин створено один із правоохоронних органів державної влади «ДНР» під назвою «Міністерство у справах громадянської оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих ДНР (рос. - «Министерство по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР»).

21 лютого 2022 року, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, російською федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

24 лютого 2022 року, о 5 годині президентом російської федерації оголошено рішення розпочати «військову операцію» в Україні, у зв`язку з чим здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах і складах Збройних сил України, а також здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Так, 24.02.2022, військовослужбовці Збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі м. Горлівка Донецької області.

30.09.2022 президент рф затвердив ратифікацію «договорів» про «прийняття» тимчасово окупованих територій України, зокрема «ДНР», до складу рф і підписав федеральні конституційні закони про включення їх до складу росії.

03.10.2022 Держдума рф, а в подальшому 04.10.2022 Рада Федерації ратифікувала вищевказані «договори», зокрема про входження «ДНР» до складу росії.

Після цього, у точно не становлений досудовим розслідуванням час невстановленими досудовим розслідуванням особами на підставі невстановленого досудовим розслідуванням нормативно-правового акту та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин на тимчасово окупованій території Донецької області створено один із незаконних правоохоронних органів державної влади російської федерації під назвою «Головне управління Міністерства російської федерації у справах громадянської оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації наслідків стихійних лих по Донецькій народній республіці» (рос. - «Главное управления Министерства российской федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий по Донецкой народной республике»).

Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07.12.2019 № 32/2019 місто Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 24 травня 2022 року» (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.05.2022 № 100), Горлівський район та Горлівська міська територіальна громада внесені до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Разом з тим, позиція сторони захисту не може бути взята до уваги, оскільки згідно з ч.2 ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст.94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Таким чином ОСОБА_5 , будучи громадянином України, службовою особою та працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, брав участь в діяльності терористичної організації «ДНР», вступив до непередбаченого законом формування та добровільно займав посаду в незаконному правоохоронному органі «ДНР».

Дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.258-3 КК України - участь у терористичній організації, кваліфіковано правильно.

Дії ОСОБА_5 за ч.7 ст.111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів. Особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.258-3 та ч.7 ст.111-1 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, у відповідності до вимог ст.54 КК України, суд вважає за необхідне позбавити його звання старшого лейтенанта служби цивільного захисту.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.7 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.258-3 КК України - тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

за ч.7 ст.111-1 КК України - чотирнадцять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на чотирнадцять років з конфіскацією особисто належного майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на чотирнадцять років з конфіскацією особисто належного майна.

Відповідно до ст.54 КК України позбавити ОСОБА_5 звання старшого лейтенанта служби цивільного захисту.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і захиснику.

Суддя: ОСОБА_1