Справа № 569/7854/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0000327 від 17.01.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Олексин, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, українця за національністю, не одруженого, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 26.07.2018 року Рівненським міським судом Рівненської області до штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тайкури, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, українця за національністю, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 19.08.2022 Рівненським міським судом Рівненської області до покарання у виді позбавлення волі на 6 років з конфіскацією майна за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст.187, ч. 2 ст.187 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Тайкури, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, українця за національністю, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого 18.10.2024 Рівненським міським судом Рівненської області до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 11 місяців за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, -

з участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 15.01.2019 року, приблизно о 16.00 год., діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 18, що по вул. Шухевича в м. Рівне, на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі останнього, порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_12 на недоторканість особи, свободу дій та пересування, з метою придушення опору останнього, застосували до нього фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні декількох ударів руками по обличчю та тілу потерпілого, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій тоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево-зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба на верхній щелепі зліва.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи злочинний намір, з метою позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в супереч волі ОСОБА_11 помістили останнього в автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , та подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, утримували потерпілого у вищевказаному автомобілі, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, повезли до будинковолодіння, що за адресою будинок АДРЕСА_4 , де утримували його до 21 години 15.01.2019 в підсобному приміщенні прикутим кайданками, обмотавши обличчя липкою стрічкою та періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному викраденні людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України у вимозі передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи, за наступних обставинах:

15 січня 2019 року, в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , знаходячись в підсобному приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_4 , з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилося у нанесенні ударів руками по тілу, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій щоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево- зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба па верхній щелепі зліва. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явили незаконну вимогу в передачі потерпілим права власності на автомобіль «ВМW-520», який перебуває в користуванні сина потерпілого ОСОБА_13 , та права власності на квартиру АДРЕСА_5 , якою користується потерпілий ОСОБА_11 та члени його сім`ї, а також грошових коштів в розмірі 1000 Євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства та вбивства відносно потерпілого та його близьких родичів.

За результатами вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_11 погодився виконати та передати грошові кошти у розмірі розмірі 1000 євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, які потерпілий мав передати того ж дня, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_6 , однак потерпілий скориставшись відсутністю спостереження за ним втік від останніх біля місця свого проживання.

ОСОБА_4 , 15.01.2019 року, приблизно о 16.00 год., діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку № 18, що по вул. Шухевича в м. Рівне, на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі останнього, порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_12 на недоторканість особи, свободу дій та пересування, з метою придушення опору останнього, застосували до нього фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні декількох ударів руками по обличчю та тілу потерпілого, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій тоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево-зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба на верхній щелепі зліва.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи злочинний намір, з метою позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в супереч волі ОСОБА_11 помістили останнього в автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , та подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, утримували потерпілого у вищевказаному автомобілі, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, повезли до будинковолодіння, що за адресою будинок АДРЕСА_4 , де утримували його до 21 години 15.01.2019 в підсобному приміщенні прикутим кайданками, обмотавши обличчя липкою стрічкою та періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

Тобто, ОСОБА_4 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному викраденні людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, ОСОБА_4 , 15 січня 2019 року, в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись в підсобному приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_4 , з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилося у нанесенні ударів руками по тілу, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій щоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево- зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба па верхній щелепі зліва. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явили незаконну вимогу в передачі потерпілим права власності на автомобіль «ВМW-520», який перебуває в користуванні сина потерпілого ОСОБА_13 , та права власності на квартиру АДРЕСА_5 , якою користується потерпілий ОСОБА_11 та члени його сім`ї, а також грошових коштів в розмірі 1000 євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства та вбивства відносно потерпілого та його близьких родичів.

За результатами вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 погодився виконати та передати грошові кошти у розмірі розмірі 1000 євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, які потерпілий мав передати того ж дня, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_6 , однак потерпілий скориставшись відсутністю спостереження за ним втік від останніх біля місця свого проживання.

Тобто, ОСОБА_4 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

ОСОБА_9 , 15.01.2019 року, приблизно о 16.00 год., діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 18, що по вул. Шухевича в м. Рівне, на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі останнього, порушуючи конституційні права і свободи ОСОБА_12 на недоторканість особи, свободу дій та пересування, з метою придушення опору останнього, застосували до нього фізичне насильство, яке виразилося у нанесенні декількох ударів руками по обличчю та тілу потерпілого, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій тоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево-зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба на верхній щелепі зліва.

Продовжуючи свої злочинні дії, реалізовуючи злочинний намір, з метою позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в супереч волі ОСОБА_11 помістили останнього в автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , та подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, утримували потерпілого у вищевказаному автомобілі, тим самим створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, повезли до будинковолодіння, що за адресою будинок АДРЕСА_4 , де утримували його до 21 години 15.01.2019 в підсобному приміщенні прикутим кайданками, обмотавши обличчя липкою стрічкою та періодично наносячи удари по тулубу, завдаючи цим йому фізичних страждань шляхом спричинення сильного фізичного болю.

Тобто, ОСОБА_9 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному викраденні людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, ОСОБА_9 , 15 січня 2019 року, в період часу з 16.00 год. по 21.00 год., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знаходячись в підсобному приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_4 , з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилося у нанесенні ударів руками по тілу, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами на переніссі, на лівій щоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого мегдального ока медіальніше від зиниці та ранами на верхній та нижніх повіках лівого ока та садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево- зап`ясткового суглобу, на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин, травматичних підвивих першого зуба па верхній щелепі зліва. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явили незаконну вимогу в передачі потерпілим права власності на автомобіль «ВМW-520», який перебуває в користуванні сина потерпілого ОСОБА_13 , та права власності на квартиру АДРЕСА_5 , якою користується потерпілий ОСОБА_11 та члени його сім`ї, а також грошових коштів в розмірі 1000 євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, супроводжуючи свої дії погрозами застосування насильства та вбивства відносно потерпілого та його близьких родичів.

За результатами вищевказаних протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 погодився виконати та передати грошові кошти у розмірі розмірі 1000 євро, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу Національного банку України становить 32130 гривень, які потерпілий мав передати того ж дня, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_6 , однак потерпілий скориставшись відсутністю спостереження за ним втік від останніх біля місця свого проживання.

Тобто, ОСОБА_9 , визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, дав показання, що він працює на ринку, є приватним підприємцем, має у власності магазин в контейнерах. В день події він приїхав на роботу і поставив автомобіль в тому самому місці що і завжди. В той час у нього була хвора мама, йому треба було купити ліки та інсулін, оскільки вона була хвора на цукровий діабет. В другій половині дня, 15 січня 20219 року він мав купити дані ліки, оскільки вечером збирався їхати до мами. Приблизно в 16 годині, коли він підходив до аптеки, до нього подзвонила його працівниця ОСОБА_14 і повідомила, що ОСОБА_15 перебуваючи в неадекватному стані, та у стані алкогольного сп`яніння прийшов у магазин, став там все перекидати, а потім вийшов на вулицю і декілька раз вдарив його автомобіль, щоб спрацювала сигналізація. На звук сигналізації прийшов охоронець з ринку та почали сходитися люди, тоді ОСОБА_15 втік у невідомому напрямку. Володею виявився його колишній працівник ОСОБА_16 , який у нього працював близько 6 років і з яким у нього були непогані відносини, але коли він випивав, то ставав неадекватним. Він зателефонував до нього, але ОСОБА_15 трубку не взяв. Тоді він набрав дочку, яка сказала, що батько в запої і вона нічого зробити не може.

ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) він теж знав раніше, оскільки той підробляв на ринку. В нього з ним була попередня домовленість про те, щоб ОСОБА_19 зі своїм другом допомогли йому перенести 2 тони цементу в мішках, який знаходився за адресою проживання його матері з вітчимом, в с. В. ОСОБА_20 . Оскільки в нього були проблеми зі здоров`ям, то він попросив ОСОБА_21 та ОСОБА_22 йому допомогти. Під вечір, після завершення роботи на ринку, він забрав хлопців і поїхав до матері. По дорозі розповів хлопцям про подію, яка відбулася вдень. Якраз в той час до нього подзвонив ОСОБА_15 і сказав, що він вважає, що його машину несильно побив. Але машина була побита і він запропонував під`їхати до місця проживання Володі, щоб разом подивитися на пошкодження. Побачивши ОСОБА_15 вони зупинилися і всі вийшли з машини, почали обдивлятися пошкодження. Потерпілий сказав, що вони несерйозні, тоді він запропонував поїхати на стацію тех. обслуговування і порахувати вартість робіт, ОСОБА_11 погодився. Тобі вони всі сіли в машину і поїхали в с. В. ОСОБА_20 , щоб завезти ліки для матері і залишити хлопців для перенесення цементу. По приїзду, матір сказала, що їй терміного потрібно інсулін, а він його не купив, тому був змушений, терміново, їхати шукати його по аптеках. ОСОБА_19 , ОСОБА_23 та потерпілий ОСОБА_11 залишилися в с. В. Олексин. ОСОБА_15 погодився допомогти перевантажити цемент.

Коли він, десь через годину, приїхав з м. Рівне і передав матері інсулін, побачив, що хлопці перенесли весь цемент, але ОСОБА_11 дивно виглядав, був весь побитий, в нього на обличчі були синці. Він запитав у ОСОБА_24 , що сталося? На що той повідомив, що все добре. ОСОБА_23 і ОСОБА_19 повідомили, що ОСОБА_15 коли допомагав переносити цемент впав і розбив обличчя, крім того, між ними виник конфлікт через сигарети. Він на них розсердився і наказав швидко сідати в машину та повертатися в м. Рівне. Коли привезли ОСОБА_11 додому, він зрозумів, що той погано себе почуває. ОСОБА_25 визвався, щоб провести його до квартири. Коли ОСОБА_25 повернувся, то він довіз їх в центр до пам`ятника Т. Шевченка, де їх висадив. З ОСОБА_11 він домовився, що коли той вийде із запою, то вони поїдуть на станцію тех.обслуговування, оцінять вартість ремонту і він йому відшкодує витрати.

Наступного дня працював на ринку, орієнтовно через днів п`ять, коли він був у м. Хмельницьк, йому зателефонували з телеканалу «Рівне-1» та повідомили, що хочуть розпитати його стосовно побиття та викрадення ОСОБА_26 , він їм повідомив, що нікого не бив і не викрадав. По приїзду в м. Рівне його затримали працівники поліції. Про побиття потерпілого, та про вимагання коштів дізнався від поліцейських під час його затримання. Незважаючи на те, що він не був причетний до побиття потерпілого та вимагання коштів, він добровільно відшкодував матеріальні збитки та моральну шкоду потерпілому, оскільки йому стидно за дії ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , і за те, що через нього відбулася ця подія. З потерпілим ОСОБА_11 він перебував і зараз перебуває в хороших відносинах.

Повідомив суд, що ніякої квартири, автомобіля, чи грошей у потерпілого ОСОБА_11 не вимагав, оскільки ремонт автомобіля вартував приблизно 200-300 доларів США і в нього були домовленості з потерпілим, що після того як той вийде із запою, він йому відшкодує витрати. Було б абсурдним за такі пошкодження вимагати в нього квартиру і автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, дав показання, що в день події працював на ринку «Дикий». До нього подзвонив ОСОБА_29 , якого він знає, оскільки допомагав йому на ринку, та запропонував перенести 2-3 тони цементу в мішках. Вечером після роботи, коли вони з ОСОБА_30 сіли в машину, ОСОБА_31 розказав їм історію про побиття його машини. Вони під`їхали до місця проживання потерпілого, побачили його біля арки. Пояснив, що потерпілий добровільно сів у машину, був у стані алкогольного сп`яніння, вів себе визиваюче. Він сказав потерпілому, що треба відшкодувати витрати на ремонт машини, на що потерпілий заперечив, через це почався конфлікт. Коли приїхали в село В. ОСОБА_20 , ОСОБА_32 показав, що і куди треба було перенести, а сам ОСОБА_32 повідомив, що терміново треба їхати в м. Рівне, по ліки для матері. ОСОБА_32 повернувся десь через годину. Коли вони працювали потерпілий ОСОБА_15 їм заважав, пробував допомогти, але був п`яний і падав коли ніс мішок з цементом. Коли ОСОБА_32 поїхав, потерпілий приставав до них з різними словами, він розізлився і декілька раз вдарив потерпілого в обличчя і інші ділянки тіла, потерпілий присів і він побачив на обличчі у нього кров. Коли приїхав ОСОБА_32 то перевірив нашу роботу, розрахувався з нами і запитав, що трапилося з потерпілим, чому він побитий? Він сказав, що між ним та потерпілим відбувся конфлікт і він потерпілого вдарив. ОСОБА_32 розізлився і наказав їм всім сісти в машину і всі поїхали в м. Рівне. Коли приїхали до місця проживання потерпілого, то він провів потерпілого до ліфта. ОСОБА_32 з потерпілим домовилися, що вони за ремонт машини поговорять пізніше. Потім ОСОБА_32 його з ОСОБА_33 підвіз в центр, де висадив з машини.

Після взяття його під варту, його мама відшкодувала для потерпілого 10000 гривень матеріальної і моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, дав показання, що в день даної події, з самого ранку, до нього подзвонив ОСОБА_29 та попросив допомогти перенести 2-3 тони цементу в с. В. Олексин, де проживає його матір. Він погодився, вечером після роботи на ринку «Дикий» ОСОБА_31 забрав його та ОСОБА_34 . Коли їхали в машині, ОСОБА_31 повідомив, що ОСОБА_11 побив його машину. По дорозі заїхали до потерпілого, бо ОСОБА_31 хотів з ним поговорити про ремонт. Коли приїхали до потерпілого, ОСОБА_31 показав, які були пошкодження і вони домовилися поїхали на СТО, щоб оцінити вартість ремонту. Потерпілий сам сів у машину і вони поїхали в с. В. Олеклин, по дорозі між потерпілим та ОСОБА_35 відбувався конфлікт, але фізичного насильства в машині по відношенню до потерпілого не було. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння. По приїзду, ОСОБА_31 показав обсяг робіт і повідомив, що йому необхідно терміново поїхати в м. Рівне, по ліки для матері. Потерпілий ОСОБА_36 залишився з ними. Коли вони працювали, то потерпілий їм заважав, через що в них відбувся конфлікт, під час якого, ОСОБА_25 та він нанесли декілька ударів для потерпілого. Після приїзду ОСОБА_37 вони всі разом сіли в машину і поїхали в м. Рівне. Потерпілий жодних скарг чи претензій не озвучував. Спочатку завезли потерпілого додому, де ОСОБА_23 провів його додому. Потім ОСОБА_31 підвіз його з ОСОБА_27 в центр, де висадив їх з машини.

Крім того вказав, що канданок на потерпілого ніхто не надягав, скільки він особисно наніс ударів не пам`ятає, коли потерпілий їхав в машині в село, побоїв на ньому не було, коли повертався, то на обличі були гематоми, скільки саме не пам`ятає. Після побиття з потерпілим більше ніколи не бачився.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 винуватоситі у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 189 КК України, винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України підтверджується показами потерпілого, свідків та письмовими доказами зібраними по справі та дослідженими під час судового слідства.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання, що протягом останніх 6 років працював різноробочим у приватного підприємця ОСОБА_3 на ринку, що по вул. Здолбунівській в м. Рівне, протягом всього часу роботи в нього ніколи не виникало конфліктів з ОСОБА_3 , зарплату платив вчасно. 15 січня 2019 року о 16 годині зайшов у магазин на вул. Театральній, власником якого був ОСОБА_3 , щоб забрати в нього заробітну плату, оскільки останній заборгував йому 750 гривень. ОСОБА_3 небуло, автомобіль ОСОБА_3 стояв на вулиці поруч, він вийшов і вдарий автомобіль ногою декілька раз, щоб спрацювала сигналізація, але ніхто не вийшов. Він наніс ще два удари, однак безрезультатно. Тоді пішов до себе додому. Коли підійшов до свого будинку АДРЕСА_7 та зайшов в арку, на зустріч йому під`їхав бус «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , в якого потерпілий працював.

В автомобілі, що під`їхав до нього за кермом знаходився ОСОБА_38 . Він вийшов з автомобіля. З салону також вийшли двоє невідомих йому хлопців. Як тільки вони вийшли з автомобіля і підійшли до нього, то почали відразу наносити удари. Хто перший наніс удар він не може сказати, оскільки не побачив. Зауважив, що удари наносили лише по обличчю, від чого переламали йому ніс. Зауважив, що кожен наніс приблизно по 3-4 удари, після чого почали запихати його в салон автомобіля. Всі троє заштовхували його в салон автомобіля. Спочатку засунули в середину голову та тулуб, а потім хтось закинув ноги в салон. Причину своїх дій вони не пояснювали, все робили мовчки. В автомобілі його поклали на підлогу, а хлопці сіли на нього. ОСОБА_3 наказав вдягнути на нього кайданки. Привезли його в с. Великий Олексин, де проживає мати ОСОБА_3 . Він дане помешкання знає, оскільки раніше був там. Завели його в сарай та почали його бити всі троє по тулубу ногами в грудну клітку та в різні ділянки тіла.

ОСОБА_25 наголосив на тому, що за те, що він побив машину ОСОБА_3 той зобов`язаний їм віддати своє «БМВ», таку ж вимогу пред`являв ОСОБА_9 , він запитував у нього де ключі від автомобіля. Він сказав, що на автомобілі їздить син. ОСОБА_39 та ОСОБА_40 продовжували його бити, коли потерпілий сказав, що автомобіль не може віддати, оскільки на ньому їздить син, то хтось з них пред`явив вимогу віддати квартиру. Коли він повідомив, що не може переписати на них квартиру, то вони продовжили йому наносити удари нічого не говорячи. Скільки це тривало часу сказати не може. Вказав, що свідком цього був вітчим ОСОБА_3 - ОСОБА_41 .

Потім він казав, що в нього є 1000 Євро, з яких він готовий віддати в рахунок ремонту автомобіля 200-300 Євро, а остальні віддасть ОСОБА_42 та ОСОБА_43 .

Далі вони вийшли з сараю і якийсь час їх не було. Один раз заходив найменший хлопець і бив його, потім заходили двоє, ОСОБА_37 не було. Крім того додав, що коли його затримали, то в нього на плечі висіла сумочка чорного кольору, коли привезли в сарай, то сумочку зняли. В сумочці знаходилось 150 гривень, мобільний телефон «Nокіа» білого кольору, ключі від квартири. Старший з хлопців також, пізніше перевіряв сумочку, чи не залишилось там нічого. Думає, що телефон та гроші забрали вони. Хто забирав речі з сумочки він не бачив. Коли йому сказали подзвонити до дружини, щоб вона знайшла гроші, то він сказав, що дружина не зможе їх знайти, тоді вони погодились поїхати з ним до квартири. Хтось з молодих хлопців сказав, що коли не буде грошей, то виріжуть всю його сім`ю.

Коли приїхали в м. Рівне, ОСОБА_31 заїхав у двір сусіднього будинку, де зупинився. Далі з ним до квартири пішов ОСОБА_4 . В ліфту ОСОБА_27 вийняв розкладного ножа і погрожував потерпілому вбити його і всю його сім`ю. Біля дверей квартири він попросив в ОСОБА_27 ключі від квартири. Коли той йому дав ключі, то він відчинив вхідні двері та вбіг в квартиру. ОСОБА_44 залишився за дверима. Вдома була донька, який сказав телефонувати в поліцію. Тоді донька почала телефонувати в поліцію. Після чого поїхав в лікарню на ОСОБА_45 .

Під час додаткового допиту, який відбувся 28.11.2024 року потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що не пам`ятає чи наносив йому ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Вказав, що попередні покази підтримує повністю, повідомив що тілесні ушкодження йому наносили ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . ОСОБА_3 кошти в нього не вимагав. Він точно пам`ятає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 наносили йому тілесні ушкодження і вимагали кошти. Шкода йому відшкодована повністю, матеріальних і моральних претензій до обвинувачених він не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 дала показання, що її батько ОСОБА_11 протягом останніх 6 років працював різноробочим у приватного підприємця ОСОБА_3 на ринку, що по вул. Здолбунівській в м. Рівне. Зі слів батька їй відомо, що протягом всього часу роботи в нього ніколи не виникало конфліктів з ОСОБА_3 . Зарплату платив вчасно. Особисто вона з ОСОБА_3 не спілкуюсь, відносин ніяких не підтримувала. 15 січня 2019 року, біля 21 години перебувала вдома. Вона почула, що відкриваються вхідні двері в квартиру, перебувала на кухні. Все відбулося дуже швидко. Почула, як різко зачинились двері, при цьому вони сильно вдарились об дверну раму, повернулась, і помітила батька, який зачиняв двері і сказав їй телефонувати в поліцію, помітила, що він був весь в крові.

Тоді відразу зі свого мобільного телефону подзвонила на номер «102» і та повідомила, що батька побили троє і його тримали в підвалі. Під час розмови вона лише почула, як хтось дзвонив в дверний дзвінок. У спостережне віконце не дивилась. У вікно не виглядала.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_47 , дала показання, що на протязі певного часу підробляє на ринку «Дикого» у ОСОБА_3 15.01.2019 року у магазині, приблизно о 16 год. почула удар, вийшла та побачила, що у коридорі, біля вхідних дверей, стоїть ОСОБА_11 . Він ще раз при ній вдарив ногою в двері та попросив у неї викрутку, вона запитала навіщо йому викрутка? У відповідь він сказав, що хоче подряпати автомобіль, вона відмовила ОСОБА_48 подальшому ОСОБА_36 ще раз вдарив ногою у двері магазину та вийшов на вулицю. Жигадло перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння (такий висновок зробила з того, що його хода була хиткою, а мова в`язкою). Фактично відразу після виходу ОСОБА_49 з коридору на вулицю почула звук спрацювання сигналізації машини. Сигналізація працювала близько 15 сек., після чого відразу вийшла на вулицю поглянути, що трапилося. Побачила, що в автомобілі, яким користується ОСОБА_31 спрацювала сигналізація, побачила, що до автомобіля підходить охоронець з ринку, а ОСОБА_11 , побачивши охоронця почав тікати. В цей момент зателефонував ОСОБА_3 . Під час розмови вона розповіла йому, що сталося. Через 5 хвилин, коли він підійшов, вона пішла, а ОСОБА_3 залишився біля машини. Повідомила, що у ОСОБА_3 з ОСОБА_11 конфліктів ніколи небуло. ОСОБА_11 періодично зловживав алкогольними напроями. В той день він був п`яний і агресивний.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_50 , дала показання, що 15.01.2019 року допомагала ОСОБА_3 в магазині. Приблизно біля 16 години до них в магазин зайшов ОСОБА_11 . Він перебував у стані алкогольно сп`яніння та був агресивний. Почав кричати на них і попросив викрутку, але вона з ОСОБА_51 викрутки не дали. Тоді він вийшов на вулицю і почав ногами бити автомобіль ОСОБА_3 . Вона вийшла на вулицю і спробувала відтягнути ОСОБА_11 від машини. Потім прийшов ОСОБА_3 , він був адекватний, не кричав. Також свідок ОСОБА_50 повністю підтвердила покази свідка ОСОБА_52 .

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_53 , дав показання, що 15.01.2019 року у вечірню пору він зустрічав свою дружину. Біля будинку по АДРЕСА_7 побачив четверо людей, які голосно розмовляли про щось, можна сказати кричали, і була якась шарпанина. Один чоловік був на підпитку, а інші допомогли йому сісти в автомобіль чорного кольору. Перед тим, як вони сіли в автомобіль він підійшов до них і запитав чи все добре. Вони відповіли, що все добре. Знайомих серед них він не помітив.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_54 , дала показання, що 15.01.2019 року її зустрів чоловік і вони пішли в сторону вулиці Богоявленська. По дорозі вони побачили 4 чоловік, які про щось спорили між собою та кричали. Її чоловік ОСОБА_53 , підійшов до них і запитав, чи не треба допомога. Вони відповіли, що все добре. Один з них був дуже п`яний і голосно матюкався. Йому допомогли сісти в автомобіль і поїхали. Серед тих чоловіків її знайомих не було.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_55 , дав показання, що є вітчимом ОСОБА_3 . Проживає разом з матірю ОСОБА_3 в с. Великий Олексин. 15.01.2019 року, після 17 години приїхав ОСОБА_32 з якимись хлопцями і повідомив, що вони мають допомогти перенести цемент у мішках, який лежав у старому будинку. ОСОБА_32 попросив у нього рушник і воду, щоб помити руки. Мати ОСОБА_3 повідомила, що їй терміново треба ліки, оскільки вона хворіла на цукровий діабет. ОСОБА_29 показав для хлопців що і куди треба перенести, а сам поїхав в місто по інсулін. Він з дружиною перебував у новому будинку, а хлопці переносили цемент у старому будинку, що там відбувалося він не знає. ОСОБА_11 знає особисто, оскільки той часом допомагав йому по господарству. Після роботи він приніс їм рушник та воду, щоб помити руки. Цемент носили всі, в тому числі і ОСОБА_36 . До нього він не придивлявся, було темно, тому сказати про те, чи були на ньому синці та кров, він не може. Коли приїхав ОСОБА_29 і передав для матері інсулін, вони всі сіли в автомобіль і поїхали.

Крім показів потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України підтверджується письмовими доказами зібраними по справі та дослідженими під час судового слідства та експертизами, а саме:

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновоку експерта № 49 від 25.01.2019 року, судом встановлено, що при огляді в обласному бюро судових експертиз ОСОБА_11 24 січня 2019 року виявлені та згідно за наданих медичних документів на його ім`я лікарями відмічені наступні тілесні ушкодження:

- передом кісток носа та правої гайморової пазухи з крововиливами (по одному) на переніссі, на лівій щоці, в обох навколоочних ділянках з крововиливом в склеру лівого ока медіальніше від зіниці та ранами (по одній) на верхній та нижній повіках лівого ока: які в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі виникнення, тому згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. в сукупності відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

- закрита травма грудної клітки з наявністю переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва та 5, 6, 7, 8 ребер справа та крововиливами (по одному) на передні поверхні грудної клітки зліва в середніх відділах, на передній поверхні грудної клітки справа в нижніх відділах, на передньо-боковій поверхні грудної клітки зліва з розповсюдженням на передньо-бокову поверхню живота зліва, на передньо-боковій поверхні грудної клітки справа з розповсюдженням на передньо-бокову поверхню живота справа, які в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі виникнення, тому згідно п. 2.22. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" в сукупності відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я;

- садна на задньо-зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя в проекції променево-зап`ясткового суглобу (3), на зовнішній поверхні нижньої третини правого передпліччя (1), на передній поверхні правого колінного суглобу (1), на передній і зовнішній поверхнях верхньої третини правої гомілки (2), на передній поверхні правого передпліччя на межі середньої та нижньої третин (2), травматичний підвивих першого зуба на верхній щелепі зліва, які згідно п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 15 січня 2019 року.

Всі наявні тілесні ушкодження виникли не менш як від тринадцяти травматичних дій тупого(их) предмету (ів) з обмеженою контактуючого поверхнею, якими могли бути рука, нога людини чи інший тупий предмет, індивідуальної особливості якого в тілесних ушкодженнях не відобразилися (т. 1 а. п. 171-173).

Висновком експерта № 2.2.-12/19 від 13.03.2019 року встановлено, що кров ОСОБА_11 , 1962 року народження відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО ( т. 1 а. п. 180-182).

Згідно висновку № 2.2.-14/19 від 14.03.2019 року в змиві речовини бурого кольору (об`єкт № 1), виявленому та вилученому в ході проведення обшуку 24 січня 2019 року автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено кров людини. При встановленні групової належності крові виявлено антиген А та ізогемаглютинін анти-В системи АВО, і дана кров відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО. Дана кров може походити від особи з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВО, в тому числі і потерпілого ОСОБА_11 .

Речовина (об'єкт № 2) виявлена на деталі салону, вилучена в ході проведення обшуку 24 січня 2019 року автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться в сейф-пакеті з кров`ю людини. При встановленні групової належності крові виявлено антиген А та ізогемаглютинін анти-В системи АВО, і дана кров відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти - В системи АВО. Дана кров може походити від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти - В системи АВО, в тому числі і потерплого ОСОБА_11 .

Речовина (об`єкт № 3) виявлена на деталі салону, вилучена в ході проведення обшуку 24 січня 2019 року автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться в сейф-пакеті Національної поліції України N 0 ЕХР0165128 є кров`ю людини. При встановленні групової належності крові, виявлено антиген А та ізогемаглютинін анти-В системи АВО, і дана кров відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти - В системи АВО. Дана кров може походити від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти - В системи АВО, в тому числі і потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а. п. 188-195).

Висновком експерта № 2.2-13/19 від 15.03.2019 року згідно якого в змиві речовини бурого кольору (об`єкт № 1), з бетонного порогу засіки для свиней сараю, що розташований на території будинковолодіння за адресою АДРЕСА_4 , вилучений під час обшуку 24.01.2019 року, виявлено кров, яка не належить людині.

Зразок речовини (об`єкт № 2) з піску в сараї, що розташований на території будинковолодіния за адресою: АДРЕСА_4 , вилучений під час обшуку 24.01.2019 є кров`ю людини. При встановленні групової належності крові виявлено антиген А та ізогемаглютинін анти-В системи АВО, і дана кров відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти- В системи АВО. Дана кров може походити від особи (осіб) з групою крові А (II) з ізогемаглютиніном анти - В системи АВО, в тому числі і потерпілого ОСОБА_11 (т. 1 а. п. 201-204).

Крім того, висновком експерта № 10/324 від 25.07.2019 року за результатом молекулярно-генетичної експертизи генетичні ознаки крові людини у слідах на наданих на дослідження полімерній деталі сірого кольору (об`єкт № 1), полімерній деталі чорного та коричневого кольорів (об`єкт № 2) встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки крові людини на наданих на дослідження двох марлевих тампонах зі змивом (об`єкт № 3) встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки крові у слідах на полімерній деталі сірого кольору (об`єкт № 1), полімерній деталі чорного та коричневого кольорів (об`єкт № 2) і двох марлевих тампонах зі змивом (об`єкт № 3) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 (об`єкт № 5) (таблиця 1.1, додаток 1).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак крові у слідах на полімерній деталі сірого кольору (об`єкт № 1), полімерній деталі чорного та коричневого кольорів (об`єкт № 2) та двох марлевих тампонах зі змивом (об`єкт № 3) та зразка крові ОСОБА_11 (об`єкт № 5) складає 5,79 х 10-23.

Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 17,2 секстильйонів осіб.

Крім того, показання потерпілого підтвержуються протоколом слідчого експеременту від 18.02.2019 року, в ході якого потерпілий розповів та показав на місці обставини вчинення кримінального правопорошуння по відношенню до нього та прямо підтверджують подію кримінального правопорушення (т. 1 а. п. 148-150).

Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується:

*заявою зареєстрованої в ЖЄО за № 1907 від 15.01.2019 року, згідно якої на лінію «102» надійла заява ОСОБА_56 , що троє невідомих осіб нанесли тілесні ушкодження її батьку ОСОБА_11 , на разі особи перебувають у під`їзді, 15.01.2019 року о 21 год. 00 хв. (т. 1 а. п. 42).

*заявою зареєстрованою в ЖЄО за № 1920 від 15.01.2019 року, згідно якої СШМД здійснила виїзд та надавли допомогу ОСОБА_11 , доставлено в ЦМЛ, діагноз: ЗЧМТ. Стус головного мозку, множині забої та осаднення м`яких тканин, закрита травма грудної клітки, перелом ребер зліва, забій грудини.

*інформацією з камер відеоспостереження «Безпечне місто» в м. Рівне, в період з 00 год. по 23 год 59 хв 15.01.2019 року, на яких зафіксовано автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а. п. 60).

*протоколом обшуку від 24.01.2019 року, згідно якого слідчим були вилучені речі та документи, на підставі ухвали слідчого судді від 23.01.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. п. 74-75).

*протоколом обшуку від 24.01.2019 року, згідно якого слідчим були вилучені речі та документи, на підставі ухвали слідчого судді від 23.01.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а. п. 96-98).

*протоколом обшуку від 24.01.2019 року, згідно якого слідчим були вилучені речі та документи, на підставі ухвали слідчого судді від 23.01.2019 року, з автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а. п. 114-115).

*протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.03.2019 року, згідно якого слідчим були вилучені речі та документи, на підставі ухвали слідчого судді від 07.03.2019 року, інформації УОТЗ в Рівненській області про опрацювання інформації про з`єднання абонентських номерів рухомого (мобільного) зв`язкі (трафіків) мобільних операторів (т. 1 а. п. 128).

*протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2019 потерпілому, під час якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_4 (т. а. п. 144-147).

*протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2019 року потерпілому, під час якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_57 .

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні, і тому відсутні передбачені ст. 87 КПК України підстави для визнання їх недопустимими доказами.

З досліджених протоколів впізнання та слідчих експериментів, судом не встановлено порушень під час здійснення цих процесуальних дій, прав та свобод людини. Висновки експертиз відповідають вимогам ст. ст. 101,102 КПК України

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р. вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною.

Реальність погрози для вимагача не означає, що він дійсно має намір обов`язково її виконувати. Достатньо, щоб винний вважав, що залякування, яке він застосовує, сприймається потерпілим як таке, що цілком може бути реалізоване і спроможне примусити його робити певним чином. Реальність погрози для потерпілого означає усвідомлення ним того, що небезпека заподіяння шкоди, якою погрожує винний, може стати дійсністю, якщо він проігнорує вимогу вимагача. Погроза при вимаганні може бути виражена у будь-якій формі; усно чи письмово, безпосередньо потерпілому або через інших осіб, по телефону, за допомогою жестів, міміки, та/або іншими способами. Водночас, для того щоб мати бажану для вимагача дію, погроза повинна бути доведена до свідомості потерпілого.

В окремих випадках при вимаганні погроза може і не висловлюватись у звичайному смислі цього слова. Вимагач може обмежитись пред`явленням майнової вимоги, якщо розуміння об`єктивно існуючої погрози випливає із відносин між потерпілим і вимагачем, які передували вимаганню, інших обставин, які дають підстави робити висновок про можливе заподіяння шкоди. У таких випадках вимагач розраховує, що потерпілому без пред`явлення погрози зрозуміло про можливе заподіяння йому або його близьким певної шкоди, якщо він не виконає пред`явленої вимоги.

Погроза обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого або його близьких родичів полягає у залякуванні зазначених осіб ущемленням їх прав, свобод або законних інтересів, перешкоджанням їх реалізації. Обмеження, яким погрожує вимагач, має незаконний характер. Воно може стосуватися будь-яких конституційних та інших прав чи свобод людини і громадянина або будь-яких законних інтересів. Зміст і обсяг, в яких винний погрожує обмежити права та законні права потерпілого або його близьких родичів, значення для кваліфікації не мають.

Вимагання слід вважати закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної із вказаними погрозами незалежно від досягнення винною особою поставленої мети. Діяння як у формі незаконного позбавлення волі, так і у формі викрадення людини вважаються закінченими з моменту фактичного обмеження свободи переміщення потерпілого. При цьому необхідно враховувати, що і незаконне позбавлення волі, і викрадення людини належать до триваючих злочинів, тому зазначені діяння вважаються вчинюваними аж до часу фактичного звільнення потерпілого. Виходячи з цього дії особи, яка приєднується до утримування потерпілого, що перебуває у стані позбавлення волі, можуть бути кваліфіковані як співвиконання або інша співучасть у вчиненні цього злочину.

Відповідно до положень ст. 28 КК України вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбутися у будь-якій формі -усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

Таким чином, суд вважає доведеними наявність в діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконного викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань та при вчиненні ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи, всіх кваліфікуючих ознак злочинів пред`явлених у обвинуваченні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 .

Заперечення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 стосовно відсутності попередньої змови в їх діях, при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, суд вважає недоведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового слідства та перевірки доказів в судовому засіданні. Зокрема, дані заперечення спростовуються показами потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , які підтвердили факти незаконного викрадення людини без її волі та насильницького затягування його у автомобіль, під час якого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 діяли злагоджено, керуючись єдиним умислом.

Стосовно наявності попередньої змови при вчиненні ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, суд частково погоджується і з доводами сторони захисту. Зокрема суд погоджується з тим, що на момент викрадення потерпілого ОСОБА_12 та перевезення його до будинку АДРЕСА_4 домовленості між учасниками даного злочину про вимогу в передачі найна не було, оскільки ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_9 таку вимогу не пред`являли, потерпілий ОСОБА_12 в своїх показах теж підтвердив, що майнових вимог під час руху автомобіля з м. Рівне, в с. В.Олексин до нього не пред`являлося. Дані вимоги були озвучені обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_9 вже під час побиття в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , без участі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до переконання, що враховуючи спосіб вчинених злочинів та характер нанесення тілесних ушкоджень, під час судового розгляду, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме, незаконного викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань та вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме вимога передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України у вимозі передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Суд вважає, що органом досудового розслідування та прокурором під час судового розгляду, недоведено вчинення даного кримінального правопорушення саме ОСОБА_3 .

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання про те, що вимог про передачу майна, чи коштів, під час руху автомобіля з м. Рівне, в с. В. Олексин до нього не пред`являлося. Дана вимога була озвучена обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , вже під час побиття в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , без участі обвинуваченого ОСОБА_3 . ОСОБА_3 жодних вимог про передачу майна чи коштів не пред`являв.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , під час їх допиту заперечили, що у них була попередня домовленість з ОСОБА_3 про здійснення вимоги передачі майна чи коштів від ОСОБА_11 для них.

Допитаний свідок ОСОБА_55 дав показання, що мати ОСОБА_3 повідомила, що їй терміново треба ліки, оскільки вона хворіла на цукровий діабет. ОСОБА_29 показав для хлопців що і куди треба перенести, а сам поїхав в місто по інсулін, повернувся десь через годину.

Обвинувачений ОСОБА_3 в своїх показах підтвердив, що він не був присутній під час побиття обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_11 , оскільки був там відсутній, тому що їздив за ліками для матері. Жодних вимог майнового характеру для потерпілого не пред`являв, що відбувалося в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , під час його відсутності не знав, дізнався пізніше. Коли поверталися в м. Рівне, то хотів швидше завести потерпілого ОСОБА_58 додому, бо він себе погано почував.

З вище викладеного слідує, що причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а саме, до вимоги передачі чужого майна, права на майно, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я особи, стороною обвинувачення не доведена.

Тому ОСОБА_3 підлягає виправданню відповідно до пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. За місцем роботи обвинувачений характеризується позитивно, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на „Д обліку не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування збитків потерпілому.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 146 є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 189 КК України відноситься до тяжких злочинів. Обвинувачений у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на „Д обліку не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає добровільне відшкодування збитків потерпілому.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 146 є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 189 КК України відноситься до тяжких злочинів. Обвинувачений у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на „Д обліку не перебуває, раніше не судимий. На момент вчинення кримінальних правопорушень був неповнолітнім та сиротою.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 146 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки максимальна міра покарання за вчинення даного злочину передбачена до 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_59 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і до дня ухвалення даного вироку пройшло більше 5 років, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_60 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім того, згідно ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) пробаційний нагляд; 5) позбавлення волі на певний строк. До неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Тому суд, на підставі ст. 98 КК України, призначає ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України підлягає зарахуванню ОСОБА_61 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , в термін відбутого покарання, попереднє ув`язнення, з моменту їх затримання та фактичного перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу, залишити попередній - тримання під вартою, але не більше, як на 60 днів, до 21.02.2025 року, включно.

По справі проведено ряд експертиз за ухвалою суду. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_3 , в термін відбутого покарання, попереднє ув`язнення, з моменту затримання, з 24 січня 2019 року по 24 березня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 189 КК України визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Рівненського міського суду від 19.08.2022 року більш суворим, призначеного даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_4 , в термін відбутого покарання, попереднє ув`язнення, з моменту затримання, з 24 січня 2019 року по 23 грудня 2024 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою, але не більше, як на 60 днів, до 21.02.2025 року, включно.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 146 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскацією майна, згідно ст. 98 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Рівненського міського суду від 18.10.2024 року більш суворим, призначеного даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскацією майна, згідно зі ст. 98 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_9 , в термін відбутого покарання, попереднє ув`язнення, з моменту затримання, з 24 січня 2019 року по 13 лютого 2019 року, та з 15 липня 2019 року по 23.12.2024 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою, але не більше, як на 60 днів, до 21.02.2025 року, включно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 8553,56 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 56 копійок.

Речові докази: зразок крові ОСОБА_11 , залишки марлевих тампонів, залишки грудок та мікрочастинок піску- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1