Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3008/24
Провадження № 1-в/553/360/2024
У Х В А Л А

Іменем України

20.12.2024м. Полтава

Ленінськийрайонний суд м.Полтави у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироків суду до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)», в якому порушено питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року та визначення остаточної міри покарання по вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відбуває покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Дебальцеве Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , неодружений, повна середня освіта, не працював, раніше судимий:

30 грудня 2021 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, у відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки. Вирок набрав законної сили 31 січня 2022 року;

06 березня 2024 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 30 грудня 2021 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 22 серпня 2023 року по 05 березня 2024 року. Вирок набрав законної сили 08 квітня 2024 року. Початок строку покарання 06 березня 2024 року та кінець строку покарання 22 вересня 2030 року.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі чого, ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» порушує питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року та визначення остаточної міри покарання по вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе:

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року ОСОБА_4 звільнити від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена, і вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України, звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки із покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року по епізодах:№1 від 01 липня 2023 року зач. 4 ст. 185 КК України, №3 від 10 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, №4 від 13 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, №5 від 06 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, визнати діяння ОСОБА_5 , такими, караність яких Законом №3886-IХ від 18.07.2024 усунена та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим по епізоду №6 від 14 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, по епізодах №2 від 05 липня 2023 року, №7 від 19 серпня 2023 року, №8 від 19 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим вважати

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що 1 дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

Дослідивши подання та матеріали, що до нього додані, суд приходить до таких висновків.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після в тратицією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод«Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає

принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола протии Італії).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 визнано винним: у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна, що було вчинене: 15 вересня 2021 року в обідній час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) вартістю 331, 50 грн (ч. 3 ст. 185 КК України); у період часу з 15 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року з періодичністю в декілька днів (точної дати та часу встановити в ході досудового розслідування не представилося можливим) вартістю 897, 00 грн (ч. 2 ст. 185 КК України); 28 серпня 2021 року близько 23 год 00 хв (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) вартістю 2299, 67 грн (ч. 1 ст. 185 КК України).

06 березня 2024 року вироком Великобагачанського районного суду Полтавської

області визнано винним: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Відповідно до ч. 1 ст. 71, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначене вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, та з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 1 місяць. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 22 серпня 2023 року по 05 березня 2024 року.

За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення: епізод №1 - 01 липня 2023 року близько 14 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 1100, 00 грн (ч. 4 ст. 185 КК України); епізод №2 - 05 липня 2023 року близько 22 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 2920, 00 грн (ч. 4 ст. 185 КК України); епізод №3 - 10 липня 2023 року близько 19 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 1150, 00 грн(ч. 4 ст. 185 КК України); епізод №4 - 13 липня 2023 року близько 19 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 721, 80 грн (ч. 4 ст. 185 КК України); епізод №5 - 06 серпня 2023 року близько 12 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 1184, 51 грн (ч. 4 ст. 185 КК України); епізод №6 - 14 серпня 2023 року близько 16 год 30 хв вартістю (на загальну суму) 3000, 00 грн (ч. 4 ст. 186 КК України); епізод №7 - 19 серпня 2023 року близько 14 год 00 хв вартістю (на загальну суму) 5000, 00 грн (ч. 4 ст. 186 КК України); епізод №8 - 19 серпня 2023 року близько 23 год 15 хв вартістю (на загальну суму) 8369, 10 грн (ч. 4 ст. 185 КК України).

Так, на час скоєння злочинів засудженим ОСОБА_4 два неоподаткованих мінімумів доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становили: у період з 01 січня 2021 року 2270 грн, а станом на 01 січня 2023 року 2684 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, що передбачені ч. 3 ст. 185 КК України (15 вересня 2021 року) та ч. 2 ст. 185 КК України (з 15 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року), за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Судом також встановлено, що кримінальні правопорушення, що передбачені ч. 4 ст. 185 КК України (епізод №1 від 01 липня 2023 року, епізод №3 від 10 липня 2023 року, епізод №4 від 13 липня 2023 року, епізод №5 від 06 серпня 2023 року) за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року, наразі також не можуть вважатися кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, засудженого необхідно звільнити від призначених покарань за ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, та за ч. 4 ст.185 КК України за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року.

При цьому за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року ОСОБА_4 також засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України (28 серпня 2021 року), що є кримінально-караним діянням.

За вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення епізодів: №2 (05 липня 2023 року), №8 (19 серпня 2023 року) за ч. 4 ст. 185 КК України та №6 (14 серпня 2023 року), №7 (19 серпня 2023 року) за ч. 4 ст. 186 КК України, що кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України, звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки із покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від06 березня 2024 рокуза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (по епізоду№ 6 від 14 серпня 2023 року та епізоду №7 від 19 серпня 2023 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду№2 від 05 липня 2023 року та епізоду №8 від 19 серпня 2023 року) до

покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що 1 дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироків суду до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді 2 років обмеження волі за ч. 2 ст. 185 КК України, від покарання у виді 3 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України, що призначено за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, що призначене за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами: епізод №1 від 01 липня 2023 року, епізод №3 від 10 липня 2023 року, епізод №4 від 13 липня 2023 року, епізод №5 від 06 серпня 2023 року за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України, звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки із покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06 березня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (по епізоду№ 6 від 14 серпня 2023 року та епізоду №7 від 19 серпня 2023 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (по епізоду №2 від 05 липня 2023 року та епізоду №8 від 19 серпня 2023 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2021 року, з урахуванням положень ст. 72 КК України, враховуючи, що 1 дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1