Справа№ 938/1407/24
Судове провадження № 1-кп/938/157/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2024 за №0000149, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Голошино, Верховинського району Івано-Франківської області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, на утриманні одна малолітня дитина, фактичне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

обвинувачена ОСОБА_3 вчинила перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ІНФОРМАЦІЯ_4, умисно вирішила перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

З метою перешкоджання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів, ОСОБА_3 прийняла пропозицію невідомого їй користувача із ніком « ОСОБА_6 » в месенджері «Telegram» та, не пізніше 08.08.2024, стала адміністратором загальнодоступної тематичної інформаційної групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », створеної в месенджері «Telegram» користувачем із ніком « ОСОБА_6 » для збору, консолідації і трансляції повідомлень з відомостями про місця і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями громадянам України, які мають намір ухилитися від виконання свої обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період.

Крім того, ОСОБА_3 здійснила її налаштування таким чином, щоб користувачі самостійно надсилали інформацію у вигляді текстових, фото, аудіо та відео повідомлень із зазначенням місця, часу та адреси, де військовослужбовцями відповідних підрозділів ЗСУ та інших збройних формувань проводяться мобілізаційні заходи, чим інформували цільову аудиторію з числа громадян України, які ухиляються від призову та/або мобілізації і військового обліку, про місця виконання службових обов`язків співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території населених пунктів Білоберізької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, що об`єктивно перешкоджало законній діяльності відповідних підрозділів ЗСУ.

Так, у період часу з 08.08.2024 по 20.09.2024 у «Telegram»-групі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших воєнізованих формувань, розміщено ряд інформаційних повідомлень із зазначенням конкретних місць, де співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювалася відповідна службова діяльність за наступними адресами:

- 08.08.24 (с. Барвінково, с. Устеріки, с. Стебні, с. Довгополе, с. Полянки, с. Черемошна, с. Яблуниця, с.Гринява, с. Пробійнівка, с. Грамотне, с. Голошино Білоберізької сільської ради);

- 26.08.24 (с.Устеріки, с. Стебні, с. Довгополе, с.Полянки, с.Черемошна, с. Яблуниця, с. Гринява, с. Пробійнівка, с. Грамотне, с. Голошино Білоберізької сільської ради);

- 20.09.24 (с.Устеріки, с. Стебні, с. Довгополе, с.Полянки, с.Черемошна, с. Яблуниця Білоберізької сільської ради).

При цьому, ОСОБА_3 розроблено механізм перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших воєнізованих формувань і, незважаючи на те, що вказана інформація поширювалась не лише нею, а й іншими учасниками «Telegram»-групи, які не перебували у злочинній змові з ОСОБА_3 , вся діяльність «Telegram»-групи охоплювалась її злочинним умислом. Тобто, ОСОБА_3 чітко знала та усвідомлювала, що у «Telegram»-групі систематично розміщується інформація, яка систематично чинить перешкоди зазначеній законній діяльності ЗСУ.

Таким чином, організувавши розміщення в «Telegram»-групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повідомлень про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 втрутилася в законну діяльність відповідних РТЦК та СП та створила перешкоди, перепони в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

16 жовтня 2024 року на стадії досудового розслідування між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 , повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого їй злочину, та зобов`язалася: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального провадження; співпрацювати з Івано-Франківською обласною прокуратурою у викритті кримінальних правопорушень, стосовно осіб, які через вайбер-групи перешкоджають законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період.

Сторони угоди про визнання винуватості, врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, узгодили призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.114-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк, який буде визначено судом.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, з яким сторони погодилися.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , який включений до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000149 підтримав угоду про визнання винуватості від 16.10.2024, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_5 . Вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

ОСОБА_3 яка згідно з правилами ч.2 ст.42 КПК України набула статусу обвинуваченої, у судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст.114-1 КК України, в обсязі обвинувачення, надала суду згоду на призначення узгодженого покарання. Вказала, що вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 КПК України, які їй були роз`яснені судом. У вчиненому щиро розкаюється.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості від 16.10.2024, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 , у його присутності, просить суд таку затвердити.

Заслухавши думку учасників справи, суд звертає увагу на те, що в ч.3 ст.314 КПК України, яка розміщена в його главі 27 «Підготовче провадження», закріплено, що в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Норми статей 468-475 КПК України, які містяться в його главі 35 «Кримінальне провадження на підставі угод», регулюють особливий порядок розгляду кримінальних проваджень вищевказаної категорії.

Оскільки при застосуванні спеціальні норми є переважними над загальними, то відповідно спеціальні норми глави 35 КПК є переважними при застосуванні над загальними нормами глави 27 КПК України.

У ч.2 ст.474 КПК України закріплено, що розгляд щодо угоди, в тому числі щодо угоди про визнання винуватості, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження; відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; 2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч.4 ст.474 КПК України). Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх (ч.6 ст.474 КПК України).

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості (ч.7 ст.474 КПК України).

Перелік умов угоди про визнання винуватості, які становлять її зміст, передбачений у ст.472 КПК України.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 07.04.2020 року в справі № 761/13021/19, провадження № 51-409 км 20, на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження, ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини другої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який виразився у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі строк від п`яти до восьми років, та який згідно з ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Сторонами угоди дотримано вимог ч.5 ст.469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення особі про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Також сторонами дотримано вимог положень ст. 472 КПК України, оскільки в угоді зазначено її сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченою винуватості у вчиненні злочину, узгоджене покарання та згоду обвинуваченої на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін, а саме прокурором, обвинуваченою та її захисником.

Перевіривши угоду про визнання винуватості, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.1 ст.114-1 КК України, є правильною.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Взяті обвинуваченою ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, які виражаються в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

При узгодженні покарання сторонами враховано, як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і особу обвинуваченої, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 , раніше не судима, одружена, має на утриманні одну малолітню дитину яка часто хворіє, непрацююча, на обліках в кабінетах психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до п.11 ч.1 ст.67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка вину у вчиненому визнала повністю, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставину, яка обтяжує покарання.

Відтак, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст.114-1 КК України, у виді у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2, 4 ч.3:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні -відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 122, 124, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.10.2024 року, укладену між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_3 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати виною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік 6 місяців, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2, 4 ч.3:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

До речового доказу, а саме мобільного телефону моделі мобільний телефон «Radmy 12» (ЙМЕЙ 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 ) із СІМ-карткою, абонентський номер НОМЕР_3 та СІМ-картки із абонентським номером НОМЕР_4 на підставі ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1