У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001175 від 02.10.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001175 від 02.10.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави. Крім того, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 подала клопотання про повернення застави заставодавцю.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений просили задовольнити вказане клопотання. Адвокат вказував, що ОСОБА_4 демонструє бездоганну процесуальну поведінку. Крім цього просила врахувати, що ОСОБА_7 на даний час хворіє онкологічними захворюваннями, потребує кошти на лікування, тому є всі підстави для повернення застави.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів сторони захисту в частині припинення дії запобіжного заходу у виді застави, поряд з цим залишив вирішення поданого клопотання на розсуд суду.

В судове засідання представник потерпілої особи, не заперечив проти поданого клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо поданих клопотань, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5ст.194 цього Кодексу і покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2021 року до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 181600 грн. до спливу терміну тримання під вартою, та покладено на ОСОБА_4 певні обов`язки. 22 червня 2022 заявник, яка є дружиною обвинуваченого, внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в області заставу у відповідному розмірі. В подальшому ухвалою слідчого судді від 09.08.2021 продовжений строк дії покладених на нього обов`язків, що визначені в ухвалі слідчого судді в межах строку досудового розслідування, до 09.09.2021.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст.182, не передбачено обмеження строку дії у часі ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Отже запобіжний захід у вигляді застави по своїй правовій суті є внесенням грошових коштів, а не виконанням певних обов`язків, які покладаються відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту ч.6 ст.194 КПК України двохмісячний строк застосовується виключно до обов`язків, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні відповідного запобіжного заходу, а не до самого такого заходу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. Отже, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію лише в частині дії покладених обов`язків, а не стосовно застосування запобіжного заходу в цілому.

В зв`язку з вищевикладеним суд не погоджується з доводами ОСОБА_4 про те, що у зв`язку із закінченням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , застава більше не є заміною для тримання під вартою.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Стаття 182 цього Кодексу, що регулює питання обрання запобіжного заходу у виді застави, як і ст.ст. 179, 180, що регулюють питання обрання запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та особистої поруки відповідно, не містить норми щодо строку дії цього запобіжного заходу, на противагу ст.ст. 181, 183 в поєднанні зі ст. 196 цього Кодексу, які зобов`язують суд визначати в ухвалі про обрання чи продовження таких заходів строк її дії. Не містить КПК України і норми щодо необхідності продовження строку дії застави.

Разом з тим, згідно діючого кримінального процесуального кодексу України, підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися суддею при застосуванні запобіжного заходу, зменшення встановлених ризиків, тощо.

За змістом клопотання підставою для зміни застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є, зокрема, на думку захисника обвинуваченого закінчення терміну дії ухвали суду про запобіжний захід та наявність бездоганної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Проте наведені захисником ОСОБА_4 обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

За змістом ст.ст.201, 331 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, мають право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Правовий аналіз змісту зазначеної норми свідчить, що підставою для зміни запобіжного заходу є наявність відомостей, які не були враховані під час вирішення питання про його застосування і які мають суттєве значення для оцінки обставин, що обумовлюють застосування запобіжного заходу, оскільки свідчать про невиправданість застосування таких заходів.

Разом з тим, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання такого.

Той факт, що ОСОБА_4 демонструє бездоганну процесуальну поведінку, та не будучи обмеженим у пересуванні, не вжив заходів із переховування від суду, а також не вчинив дій із тиску на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Доводи про закінчення строку дії обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України. У цьому випадку застава є забезпеченням належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та гарантує виконання процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_4 про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із закінченням строку дії обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України, забезпеченням ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки та відсутністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними.

У межах поданого клопотання, суд приходить до переконання, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до підозрюваного (обвинуваченого), не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду, підставою для зміни запобіжного заходу також не може бути відмова заставодавця від свого процесуального статусу ( така відмова нормами чинного законодавства не передбачена), його слід визначати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати відсутність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності свідчать, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати на доволі високому рівні, а зважаючи на стадію та тривалість кримінального провадження відсутні підстави стверджувати про його істотне зменшення, як підстави для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд переконаний, що ризик незаконного впливу на свідків та експертів які не допитані в даному кримінальному провадженні продовжує існувати. Суд також вважає, що наразі ризик переховування ОСОБА_4 від суду є актуальним.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави наразі є необхідною гарантією для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків під ризиком втрати цих коштів.

Отже, відсутні підстави для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави.

Стороною захисту у клопотанні про зміну запобіжного заходу та під час його обґрунтування у суді не наведено жодних доводів та доказів того, що станом на день подання даного клопотання до суду відсутні ризики, встановлені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, відповідно до ухвали слідчого судді.

Відповідно ч.11ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Суд урахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 офіційно працює; розведений, проживає разом з колишньою дружиною, якій у березні 2025 року діагностовано онкологічні захворювання, та яка потребує зі слів сторони захисту дороговартістного лікування на даний час, раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Ураховуючи викладене вище, особу обвинуваченого, стадію судового провадження, відсутність спростування наявності раніше підтверджених ризиків, суд приходить до висновку про недоцільність зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині зміни запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Водночас, суд зважає на те, що практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу.

Ураховуючи викладене вище, оскільки ризики частково зменшилися, обвинувачений дотримується належної процесуальної поведінки, тривалість дії запобіжного заходу (застави), який забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, стосовно обвинуваченого доцільно встановити заставу меншого розміру, який в такій же мірі дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки саме це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

Так, органи зобов`язані належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» п. п. 78-80).

У клопотанні та судовому засіданні адвокат звернув увагу суду на те, що колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 було внесено суму застави, та враховуючи погіршення стану здоров`я заставодавця така потребує кошти на лікування.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що застава у 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обвинуваченого з тією ж вірогідністю, зможе забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш домірним заходом на теперішній час.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, в частині повернення розміру застави, а саме: зменшити розмір застави до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 90 840 грн.; повернути частину застави 90 760 гривень 00 копійок заставодавцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд приходить до висновку, що застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у обвинуваченого бажання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також не виконувати інші процесуальні обов`язки.

Процедуру повернення застави визначено Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15.

Керуючись ст.ст.182, 201 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та клопотання захисника заставодавця ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про повернення застави задовольнити частково.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави у розмірі 181600 гривень змінити в частині визначення суми застави, а саме зменшити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави, достатній для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, до 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Суму застави у розмірі 90 760 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_7 сплачену нею згідно з квитанцією від 22.06.2021 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області заставу відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2021 року у справі № 308/7405/21, частково, в розмірі 90 760 гривень 00 копійок.

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і не оскаржується.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1