У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2025 року м. Ужгород
Слідчий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що наприкінці жовтня 2024 року у старшого техніка групи кіберзахисту відділення зв`язку та інформаційних систем ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на особисте незаконне збагачення та останній, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, розробив протиправний механізм незаконного збагачення, шляхом незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України поза пунктами пропуску.
Так, наприкінці жовтня 2024 року до ОСОБА_5 звернувся його знайомий ОСОБА_6 , якому було відомо, що ОСОБА_5 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України, з пропозицією за грошову винагороду допомогти незаконно перетнути державний кордон України, на що ОСОБА_5 погодився.
Слідчий у клопотанні зазначає, що під час досудового розслідування до постановления ухвали слідчим суддею 22.11.2024 проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході невідкладного обшуку ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які він отримав 21.11.2024 від ОСОБА_6 , які поміщено до спецпакету ДБР В20119124, мобільний телефон iPhone SE ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003 025 та автомобіль марки «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_3 , який вилучено та поміщено до спецмайданчику ГУНП в Закарпатській області.
Отже вказані грошові кошти у сумі 5000 дол. США, які ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 в якості неправомірної вигоди, являються безпосередньо предметом кримінального правопорушення.
23.11.2024 року о 20:38 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.
Постановою слідчого 23.11.2024 всі вищевказані грошові кошти, мобільний телефон, автомобіль визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та може містити ознаки та сліди вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням наведеного з метою збереження вилученого майна як речового доказу у даному кримінальному провадженні, слідчий у клопотанні просить накласти на нього арешт.
Прокурор у судове засідання не з`явився, однак від прокурора ОСОБА_8 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що 29.06.2024 року, до постановлення ухвали слідчого судді, органом досудового розслідування було здійснено проникнення до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає підозрюваний ОСОБА_5 .
Так, за даними протоколу обшуку від 22.11.2024 року в ході такого було виявлено та вилучено: 5000 (п`ять тисяч) доларів США, мобільний телефон iPhone SE ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та автомобіль марки «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_3 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , автомобіль марки «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 .
Згідно інформації з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» встановлено, що 04.07.2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було розглянуто клопотання слідчого ОСОБА_10 та встановлено, що обшук, який проводився 29.06.2024року в будинку за адресою АДРЕСА_2 , проведений відповідно до вимог закону з наданням дозволу на обшук.
Постановою слідчого ОСОБА_3 від 23.11.2024 року вилучене майно та гроші визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів слідчого, що тимчасово вилучене майно та гроші мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна та грошей з метою збереження речового доказу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речових доказів стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, а також у втраті майна, що унеможливить подальшу конфіскацію такого майна, що у свою чергу очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаних майна, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання - задовольнити .
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході невідкладного обшуку проведеного 22 листопада 2024року у домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ., а саме на: грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, мобільний телефон іPhone SE ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , автомобіль марки «OPEL ASTRA» д.н. НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , шляхом заборони користування та розпорядження зазначеним вищ майном, транспортним засобом .
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13.02.2025року о 16 годині 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1