Справа №135/897/23
Провадження №1-кп/135/10/25
ВИРОК

іменем України

23.01.2025 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 09.05.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ладижин Вінницької області, українки, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , маючої загальну середню освіту, непрацюючої, незаміжньої, що має трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

08.05.2023 близько 10 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані необхідної оборони, викликаної суспільно небезпечними діяннями ОСОБА_6 , який на ґрунті ревнощів почав конфлікт, в ході якого завдав ОСОБА_5 ляпаса, за волосся штовхнув на крісло, та перебуваючи позаду неї, обхопив однією рукою за шию, та стискуючи її, одночасно іншою рукою наносив удари по голові, внаслідок яких остання отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянках перенісся, заднє-бокової поверхні шиї зліва, синці в ділянках обох верхніх кінцівок (пліч), діючи умисно, з мотивів захисту її охоронюваних законом прав та інтересів, та припинення суспільно небезпечного посягання ОСОБА_6 , не оцінивши небезпечності посягання та обстановки захисту, перевищуючи межі необхідної оборони, в ході нападу на неї ОСОБА_6 схопила правою рукою кухонний ніж, який лежав поруч на столі, та нанесла ним позаду себе навідмаш в бік ОСОБА_6 три удари в область спини зліва, спричинивши тілесні ушкодження у виді колото-різаних ран, одна з яких є проникаючою раною задньої стінки грудної клітки з пошкодженням тканини лівої легені, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_6 .

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

ІІ. Обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом недоведеним.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувалася у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за наступних обставин.

08.05.2023 близько 10 год 30 хв, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , де разом з цивільним чоловіком ОСОБА_6 розпивала алкогольні напої. Під час того між ними виник конфлікт на побутовому ґрунті, в результаті якого реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, взяла зі столу до рук кухонний ніж, яким цілеспрямовано нанесла ОСОБА_6 три удари в область спини, спричинивши колото-різані рани, одна з яких проникаюча з пошкодженням лівої легені, від яких останній помер на місці події.

ІІІ. Позиція сторони захисту щодо пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнала частково, заперечувала, що мала умисел на вбивство ОСОБА_6 , а захищалася від неправомірних дій останнього. Пояснила, що вона познайомилася з ОСОБА_6 та завагітніла від нього. ОСОБА_6 не працював, жив холостяцьким життям, друзі, наркотики, алкоголь, тому вона вагітна переїхала жити до мами та працювала до останнього дня вагітності. Після народження дитини вона думала, що він зміниться, але він не змінився. Проте, вона продовжувала підтримувати стосунки зі ОСОБА_6 заради дитини. Після вживання алкоголю, ОСОБА_6 був агресивним, не контролював свої емоції, неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, ображав. Коли ОСОБА_6 був тверезий, вона не заперечувала проти його спілкування з донькою. Разом з тим, вони не проживали як чоловік та жінка. Вона є матір`ю трьох дітей, всі від різних батьків. З батьком першої дитини вона розійшлась та залишилася у гарних стосунках, другий її чоловік помер. Зі ОСОБА_7 має спільну дитину 4 років. У свідоцтві про народження дитини батьком записаний ОСОБА_8 за його заявою. Вона ніколи не приходила до ОСОБА_6 без його дозволу.

07.05.2023 на прохання потерпілого ОСОБА_6 вона прийшла до нього разом з дитиною, оскільки він їй зателефонував та спитав у неї, чи зможуть вони прийти, бо він хоче побачити дитину і щось їй купити. Ввечері вона разом зі ОСОБА_6 вживала слабоалкогольні напої і залишилася у нього на ніч. Ввечері між ними не було скандалів. 08.05.2023 близько 08 години вона прокинулася, ОСОБА_6 дома не було. Через деякий час ОСОБА_6 повернувся в стані алкогольного сп`яніння, був знервований, при ньому була надпита пляшка горілки. Вона почала збиратися з дитиною додому, а ОСОБА_6 вийшов в під`їзд курити. Коли ОСОБА_6 повернувся до кімнати, в його руках був належний їй мобільний телефон, у якому він побачив її переписку з першим чоловіком. Він почав висловлюватися на її адресу нецензурними словами, висловлював претензії, що вона переписується та спілкується із ним. Потім ОСОБА_6 завдав їй ляпаса, після чого тримаючи за волосся жбурнув її на ліжко, а потім на крісло, яке стояло в кутку. Перебуваючи позаду неї, ОСОБА_9 нахилив її вперед, обхопив за шию, стискуючи її, одночасно з цим, наносив удари по голові і шиї. Вона дуже злякалася, що ОСОБА_6 її придушить, оскільки в стані алкогольного сп`яніння він був дуже жорстокий. Вона відчула, що в її очах темніє. В цей час їх малолітня донька плакала, казала: «Папа не бий маму», проте він не реагував. Вона намагалася вирватисяхапаючись за стіл, який стояв поруч, при цьому правою рукою намацала предмет, яким нанесла удар позаду себе в бік ОСОБА_6 . Вона не бачила, що взяла зі столу саме ніж, оскільки була зігнута в бік спинки крісла. Вона просто намацала ручку ножа, взявши його таким чином, що лезо ножа знаходилося з боку мізинця. Потім ним нанесла удари позаду себе, розвернулася і вивільнилася від захвату. Удари наносила рухами навідмаш 1-2 рази. Точно пам`ятає, що нанесла один удар, а за другий точно не пам`ятає. Куди саме нанесла удари не бачила. Після нанесення ударів в бік ОСОБА_6 , він припинив душити та утримувати її, та знервований вийшов з кімнати. При цьому, ОСОБА_6 не скаржився на біль, не тримався за рану, не казав, що вона нанесла йому удар ножем, на ньому не було слідів крові. Ніж яким наносився удар був тоненький кухонний, ручка ножа перемотана синьою ізолентою. Ніж вона поклала на стіл. Ніяких слідів крові на ножі, руках та одязі не було. Фізично ОСОБА_9 був набагато сильніший за неї. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_10 повернувся і сказав, що більше сваритися не хоче і лягає спати. Вона одягла доньку і при виході з кімнати попросила ОСОБА_6 закрити двері, але побачила, що у ОСОБА_6 , який лежав на підлозі на матраці зблідніло обличчя, і він не реагував на її слова. Вона зрозуміла, що з ним щось сталося, після чого вийшла на спільний коридор, де попросила сусідів зайти подивитися на ОСОБА_6 , бо злякалася, що він вмер.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовно наполягала на тому, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 повинні бути перекваліфіковані з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України. В обґрунтування своєї позиції зазначала, що загиблий ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, напав на обвинувачену ОСОБА_5 , завдав їй тілесні ушкодження, внаслідок чого остання захищаючись від протиправних дій нанесла ножем, який вона схопила зі столу, що стояв поруч, хаотичні удари в бік ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження, внаслідок одного з яких настала смерть останнього. На думку захисника, ОСОБА_5 перебувала у стані необхідної оборони від нападу ОСОБА_6 .

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка суду.

Суд, провівши судове слідство в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України, за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, підтверджується сукупністю зібраних доказів, які досліджені та перевірені в судовому засіданні, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що ОСОБА_8 проживав з нею на одному поверсі. ОСОБА_12 не проживала зі ОСОБА_7 , а приходила до нього в гості із їх спільною дитиною. ОСОБА_9 іноді зловживав алкогольними напоями. Відносини між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 були різні, були випадки, що між ними були сварки. ОСОБА_9 знає з дитинства, при зустрічі розмовляла із ним. Для неї він був нормальною людиною. ОСОБА_14 про стосунки ОСОБА_9 та ОСОБА_13 їй не відомі. В її присутності ОСОБА_9 не бив ОСОБА_15 , але через стіну вона чула, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 сварилися. 08.05.2023 вона перебувала вдома. В денний час, яка година вона не пам`ятає, ОСОБА_13 прибігла зі своєю дитиною до неї у кімнату та сказала: « ОСОБА_9 чи дихає, чи не дихає. Валя, піди подивись, чи живий він, чи неживий», на що вона відмовилася. Подробиць того, що відбулося ОСОБА_13 не розповідала. Потім ОСОБА_13 залишила їй свою дитину, та пішла далі по сусідам. Після того, як ОСОБА_13 пішла від неї вона її не бачила. Хто у неї забрав дитину не пам`ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що ОСОБА_9 був її сусідом, вони часто виходили на коридор курити та спілкувалися. Її та ОСОБА_9 кімнати знаходяться на великій відстані у різних кінцях коридора. ОСОБА_9 хлопець хороший, до сусідів агресію не проявляв, інколи допомагав їй знести велосипед. ОСОБА_17 постійно дорікала ОСОБА_9 тим, що він не працює. ОСОБА_9 та ОСОБА_17 постійно сварилися, він її ображав, бив, вона бачила на ОСОБА_17 наслідки побиття. Одного разу ОСОБА_9 приблизно за місяць-два до даних подій ножем пробив ОСОБА_17 сідницю, після чого вона ходила ногою шкандибала тиждень. З цього приводу ОСОБА_17 не зверталася до лікаря, а лікувалась власними силами. Особисто бачила у ОСОБА_17 рану приблизно півтора сантиметра. Вони постійно билися і скандалили як вип`ють. ОСОБА_17 постійно скаржилася, що ОСОБА_9 її ОСОБА_18 . Він її дуже ревнував. 08.05.2023 ОСОБА_17 підійшла до неї з ранку десь біля 09-00 год чи 10-00 год та попросила цигарки. В цей час ОСОБА_9 підійшов до своєї кімнати, відкрив двері, побачив ОСОБА_17 та покликав її словами « ОСОБА_19 сюди я тобі сказав!», після чого ОСОБА_17 пішла від неї. Приблизно через 1 годину до неї прибігла ОСОБА_17 і сказала, що ОСОБА_9 не дихає і попросила її піти з нею. Зайшовши у кімнату, вона побачила, що ОСОБА_9 без ознак життя лежав обличчям до стіни, трошки скручений. Тілесних ушкоджень вона на ньому не бачила. Вона сказала ОСОБА_17 викликати поліцію та швидку. ОСОБА_17 не казала їй від чого помер ОСОБА_9 . Вона сказала, що ОСОБА_9 сходив за пляшкою, похмелився і ліг спати. ОСОБА_9 іноді вживав наркотики і вона подумала, що можливо він змішав наркотики з горілкою, від чого помер. 08.05.2023 вона не чула сварку між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . Характеризує ОСОБА_13 позитивно, добра і гарна мати;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що ОСОБА_8 був його сусідом, вони завжди віталися як сусіди. Про ОСОБА_9 він нічого особливого не може сказати. Агресії до сусідів він не проявляв. У кімнаті ОСОБА_9 проживав сам, але іноді до нього приходила ОСОБА_17 сама або із дитиною, іноді залишалася на ніч. Які були стосунки між ОСОБА_9 і ОСОБА_17 йому не відомо. Коли ОСОБА_17 приходила до ОСОБА_9 , він чув як вони сварилися в кімнаті. Інколи він бачив ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_9 був випивший, він міг голосно розмовляти, проте не був агресивним. Не пам`ятає якого саме числа, він прийшов додому та вночі за дванадцять почув у кімнаті ОСОБА_9 сварку між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . В цей час він дивився телевізор, заснув, прокинувся, пішов на роботу та коли прийшов з роботи додому, то працівники поліції відбирали свідчення. Що саме сталося між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 йому не відомо. Не бачив ОСОБА_17 у п`яному, чи агресивному стані, коли вітався з нею, вона завжди виглядала нормально;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що проживає на одному поверсі зі ОСОБА_7 . ОСОБА_9 вона не може охарактеризувати, оскільки вона з ним не спілкувалася, тільки віталася. Думала, що ОСОБА_17 та ОСОБА_9 є чоловіком і дружиною, оскільки часто бачила їх разом, і у них була спільна дитина. У ОСОБА_9 та ОСОБА_17 відносини були як у всіх, вони сварилися і мирилися, виходили гуляти зі своєю донькою. Інколи вона бачила ОСОБА_17 та ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, але без дитини. Вона не спілкувалася з ОСОБА_17 так, щоб та розповідала їй про конфліктні ситуації з ОСОБА_9 . В спільному коридорі інколи було чути сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . Інколи до них приїжджала поліція, проте їй не відомо хто робив виклик. В той день коли загинув ОСОБА_9 вона була дома, скандалів між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не чула, тільки чула плач у спільному коридорі, проте не виходила. Вона думає, що це плакала ОСОБА_17 , проте у цьому невпевнена. Про загибель ОСОБА_9 вона дізналася від дільничного;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що ОСОБА_8 його сусід по коридору. Він може охарактеризувати його як нормального і порядного, але він зловживав спиртними напоями. Останнім часом він бачив, що ОСОБА_9 ходив в магазин, випивав і спав. Коли ОСОБА_9 випивав він був не буйний. Вживання алкоголю для ОСОБА_9 було звичайним. Рожок ОСОБА_17 знає як дівчину ОСОБА_9 , вона приходила до нього, іноді ночувала. Коли ОСОБА_9 та ОСОБА_17 випивали, то могли сваритися, буянити у коридорі. Він не бачив, щоб вони билися. З ОСОБА_17 він не спілкувався, тільки вітався. Одного разу, коли сусіди викликали поліцію, і працівник поліції ОСОБА_23 забирав ОСОБА_17 до відділку він бачив у неї на тілі на руках, ногах синці. Коли вона з поліцією спустилася і сіла на переднє сидіння зі своєю дитиною, ОСОБА_9 з вікна на адресу поліції викрикував нецензурною лайкою. Про смерть ОСОБА_9 він дізнався з новин;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка пояснила, що ОСОБА_8 її сусід по поверху. Особисто його вона не знала. Пару раз вона бачила ОСОБА_9 на сходах в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 як сусід неприємностей їй не доставляв. Пару раз віталася із ОСОБА_17 . Не знає як часто ОСОБА_17 приходила до ОСОБА_9 . Іноді бачила, як ОСОБА_9 з ОСОБА_17 разом ходили в магазин, тому думала, що вони чоловік та жінка. Вона не чула між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 конфліктних ситуацій та сварок. Щодо обставин вбивства їй нічого не відомо. Коли до них прийшов дільничний вона дізналася, про те що у гуртожитку сталося вбивство. ОСОБА_17 викликала у неї позитивні емоції, вона посміхалася і віталася;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що вона знає ОСОБА_6 та ОСОБА_13 як сусідів з верхнього поверху. Вона з ними не контактувала та взагалі не знає. На другий чи третій день після вбивства до неї постукали поліцейські, та повідомили про те, що сталося, проводили опитування. В день вбивства вона була на роботі. Скандали та сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 вона чула і бачила не раз, інколи вона бачила їх у нетверезому стані. Вона не знає, як ОСОБА_13 ставиться до своїх дітей, одного разу чула, як та на них кричала, бо їй не подобалось, що вони шумлять. На ґрунті чого між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 виникали сварки їй не відомо. Вона зробила висновок, що ОСОБА_9 та ОСОБА_17 чоловік та дружина, оскільки не раз бачила, як вони разом йдуть з магазину, він несе пакети, а вона йде за руку з дитиною;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка пояснила, що вона працює продавцем у магазині «Наша Ряба». Спілкувалася із ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , як з покупцями магазину. Може охарактеризувати ОСОБА_13 , як спокійну і врівноважену жінку, ніколи не бачила її агресивною. Інколи ОСОБА_13 приходила до магазину з донькою, а інколи з чоловіком. Вони завжди спокійно робили покупки. Жодного разу не бачила ОСОБА_13 у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 часто сам заходив до магазину у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_13 разом заходили до магазину, не бачила, щоб між ними були конфлікти. Не пам`ятає, чи бачила вона ОСОБА_13 з тілесними ушкодженнями, оскільки не звертала на це уваги;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що проживав зі ОСОБА_7 на одному поверсі гуртожитку. ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння не бачив. ОСОБА_8 проживав разом з дружиною, але її ім`я не знає. Він не чув та не бачив між ОСОБА_7 та його дружиною конфліктів. Інколи він бачив їх у коридорі коли вони курили. Він зробив висновок, що ОСОБА_8 та ОСОБА_13 чоловік та дружина, оскільки бачив їх разом, а також знає, що у них спільна дитина;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що вона проживає 91 будинку приблизно з 2000 року. Близько 4 років через стінку від неї проживав ОСОБА_8 . Хто проживав та був зареєстрований у кімнаті ОСОБА_6 вона не знає. ОСОБА_13 знає в обличчя як жительку міста Ладижин, яка працювала продавцем в магазині «Лимончик», часто бачила як вона гуляє по місту з дітьми, а також з ОСОБА_9 та дитиною, проте з ними не спілкувалася. ОСОБА_9 був неспокійний, зловживав спиртним, після вживання алкоголю було чутно крики. Два рази вона викликала поліцію у зв`язку з порушенням громадського порядку, оскільки ОСОБА_8 вночі голосно виражався нецензурною лайкою, ходив стукав по дверям. Поліція приїжджала, попереджала ОСОБА_6 , але він продовжував зловживати спиртним та робити те саме. Коли приходила ОСОБА_17 часто вона чула як ОСОБА_8 виражався на її адресу нецензурною лексикою, ображав її. ОСОБА_17 приходила до ОСОБА_9 з їх спільною дитиною, як мати дитини просила допомоги як батька дитини. Коли ОСОБА_17 приходила, між ними відбувалися сварки. Не знає, що змушувало ОСОБА_17 приходити до ОСОБА_6 . Десь за три місяці до цих подій до неї у двері постукали. Коли вона відкрила двері, до неї забігла ОСОБА_17 , а за нею з ножем в руках біг ОСОБА_9 , який перебував у нетверезому стані. У ОСОБА_6 була пристрасть до алкоголю, внаслідок зловживання алкоголем у нього була порушена психіка. В стані алкогольного сп`яніння він міг буянити, кидати посуд та інші предмети. У ОСОБА_9 був випадок суїциду, коли перебуваючи у коридорі у нетверезому стані він намагався вилазити у кватирку вікна, а ОСОБА_17 витягала його з вікна за одежу. Раніше бачила на ОСОБА_17 тілесні ушкодження у виді синяків, ОСОБА_17 розповідала, що ОСОБА_9 наносив їй тілесні ушкодження. За пару днів до цих подій, у ОСОБА_9 в кімнаті сталася пожежа. ОСОБА_9 був в нетверезому стані, кинув недопалок, від якого зайнялися тліти подушки, пішов дим по всій кімнаті. Коли на її стук ОСОБА_8 відкрив двері, він був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Після пожежі пройшло десь два-три дні, коли ОСОБА_17 прийшла з дитиною, а ОСОБА_9 як завжди пішов до магазину. 08.05.2023 вона була вдома та чула, що приблизно об 11 годині, може о 12 годині між ОСОБА_7 і ОСОБА_17 відбулася сварка і бійка, потім через деякий час в коридорі почула незвичайний крик. Коли всі повибігали ОСОБА_17 плакала, була налякана, двері були відкриті, а ОСОБА_9 лежав, а ОСОБА_17 питала чи він живий. Всі присутні побачили, що ОСОБА_9 не живий. ОСОБА_17 почала телефонувати до поліції та швидкої;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що приблизно чотири роки тому вона придбала квартиру в будинку, де проживає ОСОБА_30 . Вона працює з 08-00 год до 23-00 год, тому особливо ні з ким не спілкується. З ОСОБА_13 не знайома, по сусідські вітається. Зазвичай вона бачить, як ОСОБА_13 гуляє зі своїми дітками, які завжди доглянуті. Знає, що у ОСОБА_13 є мама пенсійного віку, у якої сталося декілька інсультів. Її чоловіка, чи співмешканця ОСОБА_9 бачила декілька разів, він приходив і гуляв з дитиною. Які були між ОСОБА_13 та її чоловіком відносини вона не бачила, оскільки постійно зайнята на роботі. Її дитина навчається у школі №2, де на шкільних зборах вона також бачила ОСОБА_5 . Не бачила ОСОБА_13 у стані алкогольного сп`яніння. Одного разу заходила у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де бачила у якості продавця ОСОБА_13 ;

- рапортом інспектора-чергового ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_31 , зареєстрований в ЖЄО за №1039 від 08.05.2023, згідно якого 08.05.2023 о 12-38 год до ВП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 08.05.2023 о 12-37 год, за адресою: АДРЕСА_3 , вона виявила тіло чоловіка ОСОБА_32 , 1994 р.н., чи є ознаки насильницької смерті невідомо, заявниця до тіла не підходить (т.1 а.с.216);

- протоколом огляду місця події від 08.05.2023 із ілюстраційними фототаблицями, (т.1 а.с.217-223), під час якого слідчим в присутності понятих, за участю завідуючого СМЕ ОСОБА_33 , проведений огляд квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що квартира знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, вхід до квартири кімнати здійснюється через дерев`яні одностворчасті двері, які на момент огляду відчинені. Квартира складається з однієї кімнати, яка має розмір 4х6 м, навпроти вхідних дверей розташоване вікно. При огляді кімнати виявлені сліди антисанітарії, про це свідчить розкидане сміття, залишки продуктів харчування, пусті пляшки від алкогольних напоїв, по праву та ліву сторону під стіною знаходяться поломані меблі. Далі під вікном по ліву сторону знаходиться диван, по праву сторону в кутку знаходиться крісло. Між диваном та кріслом на підлозі знаходиться матрац, на якому виявлено тіло чоловічої статі, без ознак життя. Труп знаходиться в положенні лежачи на лівому боку, руки та ноги дещо прижаті. Одяг на трупі розстібнутий, неохайно розташований: куртка балонова чорна, коротка на блискавці, остання розстібнута, в кишені якої дві пластикові картки «Приватбанк»; футболка темно-синя х/б, з короткими рукавами; штани джинсові сині, мокрі з запахом сечі в ділянці матні; труси зелені ретузи з запахом сечі; шкарпетки темно-сині. Механічних пошкоджень одягу не відмічається. Шкіряні покриви бліді, з фіолетовим відтінком. Трупні плями рожево-фіолетові, суцільні, розташовані на задніх бокових ділянках тіла, при натискуванні зникають, відновлюють колір на протязі 10 секунд. Чітко простежується тепло практично на всіх ділянках тіла, особливо в пахвинних та під пахвинних ділянках. Остання чітко виражене в ділянках голови, верхніх і нижніх ділянках, при огляді волосяної частини голови пошкоджень не відмічається, волосся русяве. Обличчя бліде із жовтуватим відтінком, очі закриті, рогівки прозорі, зіниці круглі розширені, однакові в діаметрі 0,5 см. Склери повік чисті. Кістки, хрящі носа цілі, рот закритий, губи та зуби неушкоджені. Вушні раковини правильно сформовані. При огляді лінії грудей, живота пошкоджень не виявлено. При огляді інших ділянок тіла виявлено синець фіолетового кольору в ділянці нижнього повіка лівого ока, розміром 1,5 х 2,5 см. Інших пошкоджень на місці виявлення трупа не виявлено;

- лікарським свідоцтвом про смерть №37 та довідкою про причини смерті, виданих 09.05.2023 судово-медичного експертом Ладижинського відділення обласного бюро СМЕ Вінницької обласної ради ОСОБА_34 , з яких вбачається, що 08.05.2023 у м. Ладижин, Гайсинського район, Вінницької області, помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина його смерті: S.27.2 Травматичний гемопневмоторакс. Колото-різана рана проникаюча рана задньої стінки грудної клітки з пошкодженням лівої легені (т.1 а.с.224);

- висновком експерта №37 від 12.06.2023 (т.1 а.с.225-229), згідно якого при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлено слідуючи тілесні ушкодження: колото-різану проникаючу рану грудей з пошкодженням тканини легенів, масивним крововиливом в ліву плевральну порожнину; колото-різані непроникаючі рани м`яких тканин грудей (спини) зліва над проекцією тіла лопатки. Колото-різана проникаюча рана лівої половини грудей (спини) над проекцією тіла лопатки з пошкодженням міжреберних кровоносних судин, тканини лівої легені, яка виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 утворилася від дії плоского однобічного гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок і гостре лезо, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння (завдання), знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку із настанням смерті. Колото-різані непроникаючі рани грудей (спини) зліва утворились від дії колюче-ріжучого предмета, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_6 наступила від гострої масивної крововтрати внаслідок проникаючого колото-різаної рани лівої половини грудей (спини) з пошкодженням тканини лівої легені. Згідно розташування ран на тілі трупа ОСОБА_6 , враховуючи хід раневого каналу проникаючої рани, колюче-ріжучий предмет, а саме клинок ножа був направлений (діяв) згідно раневого каналу ззаду-наперед, зліва-направо і дещо згори-донизу. Розташування потерпілого і особи нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різним, мінятись в динаміці. При судова-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 не виявлено інших будь-яких ушкоджень, окрім колото-різаних ран. Враховуючи характер виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не виключено, що останній зазнавши ушкоджень, міг чинити самостійні цілеспрямовані дії деякий час-хвилини доки не наступила критична для організму втрата крові. Враховуючи дані первинного огляду трупа ОСОБА_6 в складі слідчо-оперативної групи, а також даних судово-медичної експертизи трупа не виключено час настання смерті який вказаний слідчим, а саме: біля 10-30 год 08.05.2023. При судово-хімічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_6 , 1994 р.н. (висновок експерта №1165 від 16.05.2023) виявлено етиловий спирт у концентрації 2,8‰ в крові та 5,2‰ в сечі, що може свідчити про сильну ступінь алкогольного сп`яніння під час настання смерті. Співвідношення концентрації алкоголю в крові і сечі може свідчити, що до настання смерті мав місце кінець стадії резорбції і початок стадії елімінації-виведення алкоголю із організму. Відповідно від часу прийому спиртних напоїв до настання смерті пройшло біля півтори-трьох годин;

- протоколом огляду трупа від 09.05.2023 із фототаблицею до нього (т.1 а.с.230-237), в ході якого у приміщенні моргу Ладижинського відділення Вінницького бюро СМЕ, був оглянутий труп ОСОБА_6 , під час якого слідчим вилучено: сорочку темно-синього кольору з коротким рукавом; змиви з правої та лівої руки трупа; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки трупа; зразки крові трупа;

- протоколом огляду місця події від 09.05.2023 із ілюстраційними фототаблицями, (т.2 а.с.2-12), в ході якого слідчим в присутності понятих, за участю криміналістів, за наявності письмової згоди власника (користувача) квартири ОСОБА_35 від 09.05.2023 (т.1 а.с.238), проведений огляд приміщення кімнати АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що двері в кімнату обладнані врізними замками, на момент огляду відчинені назовні справа наліво. Двері та замок не пошкоджені. Кутик дверей дерев`яний, має давні пошкодження. В лівому ближньому куті кімнати за вхідними дверима є поличка для взуття, за якою скиданий верхній одяг, при огляді якого виявлено куртку жовтого кольору, в області спини якої зліва є невеликий отвір та плями речовини бурого кольору, отвір не наскрізний. Далі по ходу огляду є стілець, біля якого на підлозі є пляма речовини бурого кольору. Далі по ходу огляду зліва є газова плита, шафа з одягом та ліжко-диван, яке застеллено плямистою різнокольоровою ковдрою та простинню, яка має червоний колір. Навпроти вхідних дверей під вікном в кінці кімнати на підлозі матрац. Під правою стіною в дальньому кутку крісло, далі в напрямку до вхідних дверей стіл, на якому є залишки їжі, далі кухонна тумбочка, за якою на підлозі ніж кухонний з металевим лезом та чорною полімерною ручкою, перемотаною синьою ізоляційною стрічкою. Далі в ближньому правову кутку біля вхідних дверей полімерний пакет з побутовим сміттям, зверху якого є скляна пляшка ємкістю 0,5 літрів з етикеткою з написом «Меdoff». В ході огляду вилучено: предмет схожий на ніж; змив з підлоги кімнати з плями бурого кольору; куртку жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору; пляшку з-під горілки «Меdoff», які постановою від 10.05.2023 (т.2 а.с.13-14) долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів;

- протоколами отримання зразків для експертизи від 10.05.2023 (т.2 а.с.16, 18, 20, 22, 24), згідно якого слідчим у приміщенні ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області у ОСОБА_5 відібрані змиви з рук, зразок букального епітелію, зразки зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки, відбитки пальців та долонь правої та лівої рук, а також у приміщенні КП «Ладижинська міська лікарня», за участю фельдшера приймального відділення ОСОБА_36 , у ОСОБА_5 відібрано з ліктьової вени зразок крові;

- протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_5 з додатком DVD-R диском з відеозаписом слідчої дії (т.2 а.с. 25-26, 27, 170), згідно якого ОСОБА_5 на місці події, у квартирі АДРЕСА_2 , в присутності понятих, захисника ОСОБА_4 , пояснила, що 07.05.2023 у вечірній час вони прийшли до ОСОБА_6 , де перебували до 08.05.2023 та біля 10-00 год 08.05.2023 ОСОБА_6 почав на неї сваритися перебуваючи в кімнаті №535, звинувачуючи її в тому, що вона його зраджує. При цьому, ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_9 почав обзивати її, погрожувати та залякувати і схопивши за волосся кинув на матрац, який в цей час перебував в кімнаті на підлозі. Коли вона піднялася з матраца, ОСОБА_9 знов схопив її за волосся і ударив в обличчя та по голові та почав душити стоячи над нею та схиливши її до крісла. Пояснила, що вона злякалась за своє життя, перебуваючи обличчям нагнутою до крісла, правою рукою з кухонного столу, який знаходився від неї праворуч взяла кухонний ніж, і тримаючи його в правій руці, біля двох-трьох раз нанесла ОСОБА_6 удари лезом ножа в область спини. Не бачила як наносила удари, тому що вона знаходилась перед ОСОБА_9 та наносила удари спереду назад. Після її ударів ОСОБА_9 відштовхнув її, почав обзивати, погрожувати та вийшов з кімнати. Вона почала збиратися, щоб йти з даної кімнати, так як боялася за своє життя та життя доньки. ОСОБА_9 зайшов в кімнату, сказав, що хоче лягти спати та щоб вони йшли від нього і ліг на матрац. Виходячи з кімнати, вона сказала ОСОБА_9 , щоб він зачинив за ними двері, однак він не відізвався. Коли вона подивилась на нього, то побачила, що він пожовк, а тому зрозумівши, що йому стало зле, викликала працівників поліції. Після того, як вона ударила ножем ОСОБА_9 ніж вона залишила на столі. На запитання захисника: «Скільки ударів їй наніс ОСОБА_37 .?» відповіла, що він її тримав за коси, ударив в обличчя й також в область голови, бив обличчям об крісло та диван, всього біля 10 ударів. На запитання захисника: «В якому емоційному стані вона перебувала?», відповіла, що вона перебувала в стані сильного емоційного, тобто душевного хвилювання викликаного діями ОСОБА_6 відносно неї;

- висновком експерта №182 від 19.05.2023 (т.2 а.с.29-30), згідно якого кров від трупа ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

- висновком експерта №183 від 19.05.2023 (т.2 а.с.31-32), згідно якого кров підозрюваної ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО;

- висновком експерта №184 від 22.05.2023 (т.2 а.с.33-34), згідно якого в плямах на марлевих тампонах зі змивами з правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук трупа ОСОБА_6 , на марлевих тампонах зі змивами з правої (об`єкт №3) та лівої (об`єкт №4) руки ОСОБА_5 , наявність крові не встановлено;

- висновком експерта №186 від 22.05.2023 (т.2 а.с.35-36), згідно якого в плямах на куртці (об`єкт №1) та футболці (об`єкт №2), що належали ОСОБА_6 знайдено кров людини. При визначенні групової належності крові виявлений антиген А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини групою крові А з ізогемаглютинином анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_6 не виключається;

- висновком експерта №187 від 22.05.2023 (т.2 а.с.37-38), згідно якого в плямах на гольфі (названа слідчим «кофта») та спортивних штанах, вилучених у ОСОБА_5 , наявність крові не встановлена;

- висновком експерта №84 від 31.05.2023 (т.2 а.с.39-41), згідно якого при дослідженні піднігтьового вмісту правої руки потерпілого ОСОБА_6 (об`єкт №1) наявність крові не встановлена. Виявлено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю в мікропрепаратах епітеліоцитів зі збереженими, придатними для цитологічного дослідження ядрами. Групова належність виявлених епітеліальних клітин не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю (в мікропрепаратах) для даного виду серологічної реакції. Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої руки (об`єкт №1) потерпілого ОСОБА_6 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновком експерта №85 від 31.05.2023 (т.2 а.с.42-45), згідно якого при дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки (об`єкт №2) потерпілого ОСОБА_6 наявність крові не встановлена. Виявлено епітеліальні клітини людини чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належність яких був виявлений антиген А, що визначає А(ІІ) групу крові за ізосерологічною системою АВО. Таким чином, виявлені епітеліальні клітини можуть походити від будь-якого чоловіка (чоловіків) з групою крові А(ІІ), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 (за рахунок антигену А). Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з лівої руки (об`єкт №2) потерпілого ОСОБА_6 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновком експерта №86 від 29.05.2023 (т.2 а.с.46-49), згідно якого при дослідженні піднігтьового вмісту правої руки підозрюваної ОСОБА_5 (об`єкт №1) наявність крові не встановлена. Знайдено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими, придатними для дослідження ядрами. При визначені групової належності епітеліальних клітин в об`єкті №1 (права рука підозрюваної ОСОБА_5 ) був виявлений антиген В, що може визначати В(ІІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять по справі, походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої руки підозрюваної ОСОБА_5 (об`єкт №1) може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові В(ІІІ), в тому числі і від самої підозрюваної ОСОБА_5 . Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої руки (об`єкт №1) підозрюваної ОСОБА_5 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновком експерта №87 від 29.05.2023 (т.2 а.с.50-52), згідно якого при дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки підозрюваної ОСОБА_5 (об`єкт №2) наявність крові не встановлена. Крім того, в мікропрепаратах об`єкту №2 (ліва рука підозрюваної ОСОБА_5 ) знайдено одиничні епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю серед них епітеліоцитів зі збереженими і придатними для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, з їх надзвичайно малою кількістю. Групова належність одиничних епітеліальних клітин в об`єкті №2 не встановлювалась в зв`язку з недостатньою їх кількістю для даного виду серологічного дослідження. Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з лівої руки (об`єкт №2) підозрюваної ОСОБА_5 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому;

- висновком експерта №185 від 22.05.2023 (т.2 а.с.53-54), згідно якого в плямах та змиві РБК (об`єкт №1) та куртці (об`єкт №2,3,4), вилучених при огляді місця події, встановлено наявність крові людини. При визначенні групової належності крові виявлений антиген А. Таким чином, кров у вказаних об`єктах може походити від будь-якої людини з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В, і походження її від потерпілого ОСОБА_6 не виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/102-23/9159-Д від 18.05.2023 із ілюстраційними фототаблицями (т.2 а.с.55-62), згідно якого на поверхні скляної пляшки «MEDOFF», вилученої 08.05.2023 при огляді приміщення кімнати АДРЕСА_2 , виявлено один слід капілярних ліній. Слід пальця руки розмірами 18 х 20 мм непридатний для ідентифікації за ним особи;

- висновком експерта №55 від 11.05.2023 (т.2 а.с.64-65), згідно якого у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді дрібних саден в ділянках перенісся, заднє-бокової поверхні шиї зліва, синців в ділянках обох пліч і правої гомілки. Садна в ділянках перенісся, заднє-бокової поверхні шиї зліва, і синці в ділянках обох верхніх кінцівок (пліч) утворились від дії твердих тупих предметів на протязі двох-чотирьох діб від часу проведення судово-медичної експертизи, можливо 08.05.2023. Синець в ділянці лівої гомілки утворився від дії твердого тупого предмету, більш як чотири-п`ять діб від часу проведення судово-медичної експертизи. Усі виявлені у ОСОБА_5 садна і синці відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновком експерта №СЕ-19/102-23/8969-БД від 23.06.2023 із ілюстраційними фототаблицями (т.2 а.с.66-76), згідно якого в результаті проведення молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_6 (об`єкт №1.1) та зразки букального епітелію підозрюваної ОСОБА_5 (об`єкт №2.1), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта);

- висновком експерта №СЕ-19/102-23/8965-БД від 27.06.2023 із ілюстраційними фототаблицями (т.2 а.с.77-89), згідно якого на поверхнях кухонного ножа (об`єкти №№ 1.1, 1.2, 1.3, 1.4), виявленого та вилученого під час огляду кімнати АДРЕСА_2 , виявлені клітини з ядрами, слідів крові людини не виявлено. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхнях кухонного ножа (об`єкти №№1.1, 1.2, 1.4), які наведені в таблицях результатів дослідження (таблиці 1.1, 3.1, що додаються до висновку експерта) та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні кухонного ножа (об`єкт №1.3), які є змішаними, належать більше ніж двом особам та не є придатними для подальшої генетичної ідентифікації. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні кухонного ножа (об`єкт №1.1), є змішаними, належать більше, ніж одній особі та придатні для генетичної ідентифікації лише за домінуючим ДНК профілем (таблиця 3.1, що додається до висновку експерта). При цьому встановлено, що генетичні ознаки особи, що домінує в суміші генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на поверхні кухонного ножа (об`єкт №1.1), збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_5 . Походження вищевказаного сліду за домінуючим ДНК-профілем від підозрюваної ОСОБА_5 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхнях кухонного ножа (об`єкти №1.2, 1.4), є змішаними, збігаються між собою, належать більше, ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_6 і зразки букального епітелію підозрюваної ОСОБА_5 ;

- висновком експерта №74 від 04.07.2023 (т.2 а.с.97-98), згідно якого категорично виключити або підтвердити можливе спричинення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 при обставинах, на які вказує підозрювана ОСОБА_5 під час слідчого експерименту проведеного за її участі, не можливо;

Будучи допитаним у судовому засіданні з метою роз`яснення висновку додаткової судово-медичної експертизи №74 від 04.07.2023, судовий експерт ОСОБА_38 повідомив суду, що слідчий експеримент за участю підозрюваної ОСОБА_5 проведений без участі судово-медичного експерта, а тому не з`ясованими залишилися питання експерта до підозрюваної щодо обставин та механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , які мають істотне значення для проведення експертизи, без відповіді на які слідчий експеримент є неповним, не містить достатньо вихідних даних для проведення експертизи. У разі проведення якісного слідчого експерименту із залученням судово-медичного експерта можливо буде відповісти на поставлені питання;

- постановою про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження 09.05.2023 (т.2 а.с.99), якою чоловічу куртку темного кольору та сорочку з коротким рукавом темно-синього кольору долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.05.2023 (т.2 а.с.100-104), згідно якого ОСОБА_5 затримана в порядку ст.208 КПК України 09.05.2023 о 22 год 30 хв, та добровільно видала спортивні штани зеленого кольору, кофту чорного кольору, мобільний телефон марки ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi 9A»;

- постановою про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 10.05.2023 (т.2 а.с.105), якою вилучені під час затримання 09.05.2023 у ОСОБА_5 : спортивні штани зеленого кольору, кофта чорного кольору, мобільний телефон марки ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів;

- постановами про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 23.06.2023 (т.2 а.с.124, 125, 127-128), якою вилучені під час огляду трупа ОСОБА_6 зрізи нігтів правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_6 ; зрізи нігтів та змиви з рук підозрюваної ОСОБА_5 ; футболку чорного кольору; спортивну куртку чорного кольору; спортивні штани зеленого кольору; зразки крові потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_5 ; змиви рук потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_5 ; змив речовини бурого кольору; гольф (кофту) та куртку жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору, долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів;

- постановою про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 22.06.2023 (т.2 а.с.131), якою полімерний прозорий пакет з вмістом картонної коробки прямокутної форми, в середині якої знаходиться скляна пляшка з написом «MEDOFF», а також спеціальний пакет експертної служби №5342177, в якому міститься дактилокарта підозрюваної ОСОБА_5 долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу;

- постановою про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 03.07.2023 (т.2 а.с.134), якою зразок крові потерпілого ОСОБА_6 та зразок букального епітелію підозрюваної ОСОБА_5 долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу;

- постановою про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 03.07.2023 (т.2 а.с.137), якою кухонний ніж долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу;

- висновком судово-психіатричного експерта №20 від 29.05.2023 (т.2 а.с.140-143), згідно якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, та в теперішній час ОСОБА_5 не страждала та не страждає на психічне захворювання, перебувала та перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладам психічної діяльності, повною мірою могла та в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що долучені прокурором в якості доказів витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 09.05.2023 (т.1 а.с.215); постанови прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про отримання зразків для проведення експертиз від 09.05.2023 (т.2 а.с.15, 17, 19, 21, 23); постанову виконувача обов`язків керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_39 від 29.06.2023 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000097 від 09.05.2023 до 3 місяців, тобто до 09.08.2023 (т.2 а.с.90-94) не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_5 злочину. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №761/28347/15-к (провадження №51-500км18).

Судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні з метою роз`яснення висновку судово-психіатричної експертизи №20 від 29.05.2023 було допитано судового експерта ОСОБА_40 , який повідомив суду, що на підставі постанови слідчого від 16.05.2023 та в межах поставлених питань була проведена судова психіатрична експертиза підозрюваної ОСОБА_5 . Питання щодо можливості перебування підозрюваної в стані афекту під час вчинення інкримінованого їй злочину слідчим не ставилося та в ході судово-психіатричної експертизи не вирішувалось, оскільки таке питання відносяться до компетенції судово-психологічної експертизи. В контексті проведеної ним судово-психіатричної експертизи обвинувачена ОСОБА_5 є психічно здоровою людиною. Враховуючи матеріали справи, оскільки з показань підозрюваної можна запідозрити психотравмуючу ситуацію, яка могла вплинути на психологічний стан підозрюваної, для вирішення питання про те, чи діяння вчинене в стані фізіологічного афекту, можливо призначити комплексну судову психолого-психіатрічну або просто судово-психологічну експертизу.

В ході судового розгляду справи за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.02.2024 (т.3 а.с.60-63) проведено судово-психологічну експертизу. Згідно висновку судового експерта №328 від 14.06.2024 (т.3 а.с.106-110), до індивідуально-психологічних властивостей підекспертної ОСОБА_5 відноситься: достатній рівень протікання когнітивних функцій (увага, пам`ять, мислення). В особистій формі: демонстративність, екстравертованість, комунікабельність, прагнення до активної соціальної самореалізації, а також застрягання на суб`єктивно-неприємній та психотравмуючій ситуації. Схильна надавати соціально сприятливі відповіді. Мотиваційна сфера підекспертної характеризується переважанням інтересів сімейної спрямованості, тобто направлена на материнство та реалізацію себе як дружини та матері. Етичні орієнтації спрямовані до загальноприятних соціальних норм. Загалом для неї характерна достатня соціальна активність. Індивідуально-психологічні властивості ОСОБА_5 суттєво не вплинули на поведінку на період правопорушення, у скоєнні якого вона обвинувачується. ОСОБА_5 у період правопорушення, у скоєнні якого вона обвинувачується, не перебувала у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані, що міг суттєво вплинути на її свідомість та діяння.

За клопотанням сторони захисту в порядку ч.3 ст.333 КПК України на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.02.2024 (т.2 а.с.237-238), отримано протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_5 від 22.03.2024 з додатком DVD-R диском з відеозаписом слідчої дії, який був переглянутий у судовому засіданні (т.3 а.с.25-30, 31), згідно якого на місці події в кімнаті АДРЕСА_2 , в присутності понятих, за участю захисника ОСОБА_4 , завідуючого Ладижинського відділення СМЕ Вінницького обласного бюро СМЕ ОСОБА_33 , старшого інспектора криміналіста СВ ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_41 , та статиста, обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що 08 числа вона прийшла до ОСОБА_9 , бо він її позвав до себе, потім ОСОБА_9 вийшов до магазину та прийшов п`яний. Між ними почався скандал. Обстановка на той час була інша, біля стіни на підлозі лежав матрац та біля крісла стояв столик. Під час скандалу дитина почала одягатися, а ОСОБА_9 почав на неї піднімати руки. Спочатку він її бив на матраці, а потім вона намагалася вирватися та він її штовхнув на крісло таким чином, що він знаходився позаду неї, а вона в зігнутому положенні під ним на кріслі та правою рукою почала хапатися за стіл щоб вирватися від нього, при цьому на столі щось нащупала та замахнулась в його сторону та вирвалась від нього. Далі судово-медичним експертом задано питання, щодо нанесення ударів та їх кількість, на що ОСОБА_5 за допомогою статиста відтворено положення в якому вона знаходилася в момент бійки, а саме в положенні на колінах в зігнутому стані вона була прижата до крісла, а він стояв позаду неї, тримав за шию, наносив удари по голові, вона схопила тонкий предмет правою рукою зі столу та не бачила, чи то був ніж, чи виделка, чи ложка, як згодом виявилося це був ніж. Вириваючись вона не бачила куди саме нанесла йому удар, це було зроблено навідмаш. Після удару вона від нього відскочила. Вдарила десь по спині з розмаху у верхній частині (між лопатками), удар був нанесений в сторону спини зі сторони ближчої від вікна, точну кількість нанесених ударів один чи два не пам`ятає, один точно. Не відчула момент чи вона в нього попала, чи ні. Потім він встав та пішов курити та його не було біля 10 хвилин. Потім він повернувся, вона з дитиною почали збиратись йти від нього, а він сказав, що лягає спати. Вона сказала щоб він закрив двері, але він не піднявся та він став блідий. Далі на поставленні запитання ОСОБА_5 відповіла, що подія відбулася в 08.05.2023 з 08 до 09 год ранку, з нею перебувала дитина 4 років, яка є рідною дитиною потерпілого. З ОСОБА_9 вони підтримували відносини, але спільно не проживали. 08.05.2023 вона прийшла до нього з дитиною, бо до того часу він знаходився у військовій частині та захотів побачити дитину і щось їй купити. Спиртні напої вона не вживала. Сварка між ними почалася з того, що незрозуміло із-за чого, ОСОБА_9 був налаштований агресивно та почав її бити після того як повернувся з вулиці коли виходив курити. ОСОБА_42 був зростом нижчим, як вона, а статист зростом вищий. Також повідомила, що вона перебувала у стані сильного хвилювання через те, що ОСОБА_42 різко підбіг, кричав матами, схопив її за шию, став зверху над нею та почав бити по голові, шиї. У неї не було мотиву вбити ОСОБА_9 , вона захищала себе та переживала за своє життя, при цьому дитина злякалась та плакала. Вона перебувала в стані дуже сильного душевного хвилювання за своє життя, бо він сильно схопив та наносив удари і в неї темніло в очах та вона подумала, що він міг її вбити. ОСОБА_9 дуже запальний, раніше вони також сварились та інколи він підіймав на неї руку. ОСОБА_5 повідомила, що після удару він трохи сперся на крісло, а потім пішов курити. Куди саме вона його вдарила не бачила, удар наносила не цілеспрямовано перебуваючи у зігнутому положенні, удар наносила навідмаш. Після удару крові вона не бачила та ОСОБА_42 не скаржився. Коли він повернувся після перекуру, вона збиралася йти та сказала щоб він закрив двері, але він лежав на матраці та не піднявся, вона підійшла до нього, він був блідий. Вона почала телефонувати в швидку, але викликати її не змогла, а потім зателефонувала до поліції щоб допомогли викликати швидку, бо незрозуміло що з ним та бажала йому допомогти можливо в нього щось із серцем.

В ході судового розгляду справи за клопотанням сторони захисту на підставі ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.04.2024 (т.3 а.с.47-48) було проведено додаткову судово-медичну експертизу. Згідно висновку експерта №31 від 22.04.2024 (т.3 а.с.51-55), підозрювана ОСОБА_5 на слідчому експерименті від 22.03.2024 декілька разів відповідала і показувала, що захищаючись від нападу ОСОБА_6 дістала зі столу кистю правої руки якийсь плоский предмет і нанесла ним удар навідмаш в ділянку спини біля лопаток (в сторону яка ближче до вікна), це ліва верхня частина спини. Фізичні дані, об`єм рухів відносно положень тіл на момент конфлікту, вказаних обвинуваченою ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту 22.03.2024 не заперечують тому, що спричинення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 (висновок експерта №37 від 12.06.2023) можливе внаслідок удару ножем в ліву заднє-зовнішню верхню частину спини (грудей) ОСОБА_6 . Тілесні ушкодження, виявлені на тілі обвинуваченої ОСОБА_5 під час проведення судово-медичної експертизи №55 від 11.05.2023 могли виникнути при обставинах, вказаних обвинуваченою ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту від 22.03.2024.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_38 пояснив, що не виключено, що ОСОБА_5 могла спричинити проникаючу рану у ліву плевральну порожнину зі сторони бокової частини спини зліва, за обставин, на які вона вказала на слідчому експерименті. Тобто не виключено, що вона могла розвернутися ножем і нанести декілька ударів в ділянку спини, один з яких був більш сильніший, проник в плевральну порожнину, пройшов повністю через верхню долю лівої тканини легені. Потерпілий був позаду на ній, ОСОБА_5 могла спричинити удари таким чином, як вона пояснює, оскільки вона молода жінка і має рухливі суглоби. Не виключається той варіант, що ОСОБА_5 могла нанести ці тілесні ушкодження потерпілому в той момент, коли потерпілий тримав її в захваті. Після отриманого ножового поранення потерпілий навіть одразу не зрозумів, ніж дуже гострий і тонкий, він пройшов через лопатку, пробив тіло лопатки, пройшов повністю через легені в напрямку з гори до низу і ззаду наперед, спричинивши сильну внутрішню кровотечу. Сильній кровотечі також сприяло сильне алкогольне сп`яніння та збуджений стан потерпілого. Потерпілий деякий час міг ходити, як вказує ОСОБА_5 , оскільки він перебував у значному ступені алкогольного сп`яніння 2,8 % у крові, 5,2 % у сечі, що діє як знеболювальне. Первинно під час огляду ним трупа на місці події він не виявив слідів насильницької смерті, слідів крові або пошкоджень одягу. Вже коли він оглядав труп у морзі, він побачив розрізи на одязі та три невеликі хаотично розташовані колото-різані рани в ділянці грудей (спини). Найбільша рана, яка пробила плевральну порожнину, приблизною довжиною 1 см. Інші рани були непроникаючі, тобто сила удару була менша. Можна стверджувати, що всі рани були нанесені одним и тим самим предметом.

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.

V. Щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого органами досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наведена норма процесуального закону вимагає від суду зробити ґрунтовну, всебічну оцінку сукупності усіх зібраних у справі доказів, зіставити їх між собою та зробити остаточний висновок на підставі повного обсягу усіх досліджених доказів. Жоден окремо взятий доказ не має наперед встановленої сили. Тому, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №618/742/19, від 19.09.2023 у справі №204/647/20, від 29.08.2023 у справі №527/2011/15-к та ін.).

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. З цього приводу Верховним Судом неодноразово наголошувалось на тому, що докази на користь сторони захисту не можуть бути відкинуті виключно на тій підставі, що вони спростовуються доказами обвинувачення, оскільки у такому випадку однаково вірним буде висновок, що докази обвинувачення спростовуються доказами захисту (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 у справі №191/4689/19).

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.12.2022 у справі №758/1780/17, у справі №195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі №754/17019/17 та ін.).

Таким чином, суди повинні ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 дій, внаслідок яких наступила смерть потерпілого ОСОБА_6 доведена сукупністю наведених у вироку та досліджених у ході судового розгляду доказів, і ніким з учасників судового розгляду не заперечується.

Проте, встановлені судом фактичні обставини, не містять об`єктивних даних про те, що у діянні обвинуваченої ОСОБА_5 був наявний прямий умисел на вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_6 , яке слід кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України.

Так, ч.1 ст.115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.

При розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому, згідно з ч.3 ст.36 КК перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Відповідно до сформованої правової позиції як Верховного Суду так Верховного Суду України, особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, що перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначено, що слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Верховний Суд України у своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 24.11.2014 у справі №5-34кс14, чітко визначив різницю між умисним вбивством та перевищенням меж необхідної оборони. При цьому вказав, що право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченої ознак складу злочину і за якою саме статтею Особливої частини КК України це діяння має кваліфікуватися, суд повинен виходити не з суб`єктивного ставлення обвинуваченої до своїх дій, а зі змісту цих дій, їх форми, зовнішнього прояву, тобто з об`єктивної сторони злочину. При цьому, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя та здоров`я особи від суміжного за родовим об`єктом, необхідно враховувати поведінку винного і потерпілого, яка передувала злочину, природу їх взаємин, спосіб і знаряддя злочину, причини припинення посягання, характер дій, тощо.

До висновку, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування невірно кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд дійшов з огляду на наступне.

Обвинувачена ОСОБА_5 під час досудового слідства та в судовому засіданні послідовно стверджувала, що захищалася від протиправних дій потерпілого ОСОБА_6 , що загрожували її життю і здоров`ю. Вона стверджувала, що безпосередньою причиною завдання нею ударів ножем, стало застосування до неї фізичного насильства потерпілим, під час якого він за волосся штовхнув її на крісло, та перебуваючи позаду неї, обхопив рукою за шию, та стискуючи її, одночасно іншою рукою наносив удари по голові.

Дослідивши у ході судового розгляду матеріали кримінального провадження, показання обвинуваченої ОСОБА_5 , свідків обвинувачення, судового експерта ОСОБА_33 , суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 зазнала протиправного нападу з боку потерпілого ОСОБА_6 , та, захищаючи себе, діяла в обстановці необхідної оборони, однак, позбавивши життя потерпілого, перевищила її межі.

Надаючи аналіз поведінці обвинуваченої ОСОБА_5 , що передувала вчиненню нею злочину, суд вважає відсутнім у обвинуваченої мотиву для вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_6 . Так, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 не перебували в шлюбі та проживали окремо, але мали спільну малолітню дитину 2019 року народження. ОСОБА_6 бажав спілкуватися з дитиною, а ОСОБА_5 не заперечувала проти цього. На прохання та з дозволу потерпілого ОСОБА_6 обвинувачена ОСОБА_5 разом із дитиною приходила до нього в гості.

Одночасно з цим, потерпілий ОСОБА_6 зловживав алкогольними напоями, що підтвердили свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , та після вживання алкогольних напоїв вчиняв сварки та завдавав тілесні ушкодження обвинуваченій ОСОБА_5 , що підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 .

Із показань обвинуваченої ОСОБА_5 судом встановлено, що ввечері 07.05.2023 ОСОБА_5 за домовленістю із потерпілим ОСОБА_6 прийшла за місцем проживання останнього разом із їх спільною малолітньою дитиною, де залишилася на ніч. В той вечір вони нормально спілкувалися і між ними було сварок. 08.05.2023 близько 08 години вона прокинулася та виявила відсутність ОСОБА_6 , який через деякий час повернувся в стані алкогольного сп`яніння, знервований. Саме потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, напав на обвинувачену ОСОБА_5 в той час коли вона збиралася уходити з дитиною додому, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_5 не передбачала можливість суспільно небезпечного посягання та не була готова до його відвернення. Згідно показань обвинуваченої ОСОБА_5 коли потерпілий ОСОБА_6 повернувся і прочитав переписку в її телефоні, він раптово для неї почав вести себе агресивно, висловлюватися на її адресу нецензурними словами, а потім завдав їй ляпаса, після чого тримаючи за волосся жбурнув її на ліжко, потім на крісло, яке стояло в кутку, та, перебуваючи позаду неї, нахилив її вперед, обхопив за шию, стискуючи її, одночасно наносив удари по голові.

Наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №55 від 11.05.2023, згідно якого у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянках перенісся, заднє-бокової поверхні шиї зліва, і синці в ділянках обох верхніх кінцівок (пліч), які відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За клопотанням сторони захисту в порядку ч.3 ст.333 КПК України органам досудового розслідування було доручено організувати проведення слідчого експерименту з обвинуваченою ОСОБА_5 за участю спеціаліста судово-медичного експерта. За результатами проведення слідчого експерименту з обвинуваченою ОСОБА_5 за участю судово-медичного експерта суду наданий протокол слідчого експерименту від 22.03.2024, а в подальшому судом для перевірки показань обвинуваченої, отриманих в ході проведення слідчого експерименту, призначено додаткову судово-медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №31 від 22.04.2024, ОСОБА_5 на слідчому експерименті від 22.03.2024 показувала, що захищаючись від нападу ОСОБА_6 дістала зі столу кистю правої руки плаский предмет і нанесла ним удар навідмаш ділянку спини біля лопаток (в сторону яка ближче до вікна), це ліва верхня частина спини. Фізичні дані, об`єм рухів відносно положень тіл на момент конфлікту, вказаних обвинуваченою ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту 22.03.2024 не заперечують тому, що спричинення тілесних ушкоджень виявлених при судомо-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 можливе внаслідок удару ножем в ліву заднє-зовнішню верхню частину спини ОСОБА_6 .

Крім того, за висновком експерта №31 від 22.04.2024 тілесні ушкодження, виявлені на тілі самої ОСОБА_5 під час проведення судово-медичної експертизи №55 від 11.05.2023 могли виникнути при обставинах, які вказала обвинувачена ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту від 22.03.2024.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_38 підтвердив свій висновок, та пояснив, що Рожок могла спричинити тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 за обставин, на які вона вказала на слідчому експерименті.

Отже, показання обвинуваченої ОСОБА_5 щодо механізму нанесення нею ударів потерпілому ОСОБА_6 та утворення тілесних ушкоджень у самої обвинуваченої, не спростовані в ході судового слідства стороною обвинувачення, та підтверджуються висновком судово-медичного експерта.

Прокурор, який приймав участь у судовому засіданні, після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правом доповнити судовий розгляд.

Встановлена під час судового розгляду сукупність всіх обставин кримінального правопорушення, враховуючи раптовість нападу потерпілого ОСОБА_6 , який він вчинив в присутності малолітньої дитини 3 років; фізичні дані потерпілого ОСОБА_6 , який очевидно є фізично сильніший за обвинувачену; обставини нападу, за яких потерпілий ОСОБА_6 знаходився позаду обвинуваченої ОСОБА_5 , утримуючи її за шию, стискуючи її, та одночасно наносив удари по голові, при цьому обвинувачена ОСОБА_5 знаходилася у зігнутому положенні навколішках, була обмежена у просторі, та не мала можливості звільнитися від захвату та покинути приміщення кімнати; попередню історію вчинення потерпілим ОСОБА_6 протиправних дій відносно обвинуваченої ОСОБА_5 (потерпілий раніше в стані алкогольного сп`яніння спричиняв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, про що давала показання обвинувачена та свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 ), свідчить про те, що такі дії ОСОБА_6 безумовно не лише створювали загрозу, а й реально заподіювали шкоду здоров`ю обвинуваченої і мають бути оцінені як суспільно небезпечне посягання, що створювало стан необхідної оборони.

Стороною обвинувачення залишилося неспростованими твердження обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що в той час коли потерпілий ОСОБА_6 утримуючи її стискував їй шию, у неї потемніло в очах, і з урахуванням попередньої поведінки потерпілого ОСОБА_6 відносно неї, вона відчула страх за своє життя та сприймала реальну загрозу своєму життю і єдиною метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 для неї було припинити протиправні дії потерпілого.

Встановлені судом обставини свідчать, що ОСОБА_5 зазнала суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку ОСОБА_6 , яке було реальним, і внаслідок його попередньої поведінки мала підстави побоюватися за своє життя. Під час цього посягання ОСОБА_6 , яке не було закінченим, обвинувачена, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди її здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використала предмет, який випадково знаходився біля неї на поверхні столу, - кухонний ніж.

Сторона обвинувачення не представила жодних доказів, які б спростували версію сторони захисту, що за встановлених судом обставин мотивом дій обвинуваченої ОСОБА_5 був захист від дій потерпілого, які загрожували її життю і здоров`ю.

Інших доказів, які б спростували версію сторони захисту про те, що смертельний удар був завданий безпосередньо у зв`язку з застосуванням фізичного насильства потерпілим і для захисту від нього, стороною обвинувачення не надано, і, таким чином, твердження обвинуваченої ОСОБА_5 не спростовані поза розумним сумнівом.

Що стосується умислу на вбивство, Верховний суд в своїх постановах неодноразово вказував на те, що злочини, передбачені статтями 118 та 124 КК України, є умисними, а тому наявність умислу на спричинення шкоди особі, що посягає, у тому числі умислу на її вбивство, не виключає перебування особи, що захищається, в стані оборони (постанови Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №524/113/15-к, від 20.10.2020 у справі №201/10870/16, від 25.01.2023 у справі №243/9755/20).

Поряд із цим, суд вважає, що завдавши потерпілому ОСОБА_6 ножові поранення за вищевказаних обставин, обвинувачена ОСОБА_5 обрала такий засіб оборони, який явно не відповідав небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_5 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

Суд зазначає, що застосування для захисту засобів, що не відповідають обстановці посягання, не спростовує перебування особи у стані оборони. Положення статті 36 КК України передбачають, що використання при обороні засобів, які явно не відповідають обстановці посягання, виключає звільнення від відповідальності. Однак така явна невідповідність не виключає стану оборони від посягання, а дає підстави для притягнення до відповідальності за перевищення меж необхідності при обороні у випадках, передбачених частиною 3 статті 36 КК України.

Отже, встановлені судом обставини свідчать, що ОСОБА_5 зазнала суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_6 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди її здоров`ю, водночас застосований нею у короткий проміжок часу засіб захисту і заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а отже, ОСОБА_5 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України.

ІV. Мотиви суду щодо призначення покарання.

При призначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима (т.2 а.с.107), не одружена, є матір`ю трьох дітей, один з яких неповнолітній, а двоє малолітні (т.2 а.с.116, 145, 146, 166), не працевлаштована, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває (т.2 а.с.114), має постійне місце проживання (т.2 а.с.113), проживає з матір`ю похилого віку та дітьми, згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Ладижинської міської ради, згідно відомостей наданих з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, за час проживання в м.Ладижин зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зловживає спиртними напоями, іншими компрометуючими даними виконком не розраховує (т.2 а.с.108); за останнім місцем роботи у ФОП ОСОБА_43 (магазин «Лимончик») характеризується з позитивної сторони, як відповідальна та дисциплінована людина, за час роботи показала себе як врівноважена та привітна працівниця (т.2 а.с.155), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (т.2 а.с.111, 112, 139).

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 визнала, що смерть потерпілого ОСОБА_6 настала від її дій, щиро кається у скоєному, шкодує про наслідки своїх дій та готова нести покарання за вчинене.При цьому, незгода обвинуваченої із правовою кваліфікацією є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій (постанова Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №334/5670/18 (провадження №51-4378км19).

Отже, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує як таку обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, яка також зазначена в обвинувальному акті

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покаранняОСОБА_5 , суд також враховує девіантну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , який зловживав спиртними напоями, порушував громадський порядок та спокій громадян, та вчиняв інші адміністративні правопорушення, що підтверджується показаннями свідків та постановами про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ст.ст. 173, 173-2 КУпАП (т.2 а.с.147-148).

Потерпілою ОСОБА_35 в ході розгляду справи були подані заяви, у яких вона просила кримінальне провадження розглядати без її участі, матеріальних і моральних претензій до обвинуваченої не має, просила призначити мінімальну міру покарання ОСОБА_5 , не більше трьох років, врахувати наявність у неї неповнолітніх дітей, яким потрібна мати (т.1 а.с.113, 124, т.3 а.с.188).

Таким чином, з урахуванням тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, конкретних обставин вчинення злочину, а саме: способу, місця і часу вчинення злочину, форму, вид, ступінь вини, мотив кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, вищевикладених відомостей про особу обвинуваченої, її вік, критичну оцінку обвинуваченою своїх дій, думку потерпілої ОСОБА_35 щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції передбаченої ст.118 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті 118 КК, оскільки саме такий вид покарання відповідає тяжкості правопорушення, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

ОСОБА_5 затримана в порядку ст.208 КПК України 09.05.2023 о 22 год 30 хв,на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.05.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася відповідними ухвалами суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» в строк призначеного ОСОБА_5 покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання відповідно до протоколу про затримання від 09.05.2023 до дня винесення вироку судом, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, а тому, зважаючи на це, призначене ОСОБА_5 за даним вироком покарання вважати ним повністю відбутим.

Таким чином, ОСОБА_5 необхідно звільнити з-під варти, у зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання, відповідно до ч. 5 ст.72 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.05.2023 (т.2 а.с.117-118) накладено арешт на вилучені в ході проведення 09.05.2023 огляду трупа ОСОБА_6 : чоловічу куртку темного кольору, сорочку з коротким рукавом темно-синього кольору; ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.05.2023 (т.2 а.с.119-120) накладено арешт на вилучені в ході проведення 09.05.2023 огляду місця події: предмет схожий на кухонний ніж, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати, куртку жовту з плямами речовини бурого кольору, пляшку з-під горілки; ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.05.2023 (т.2 а.с.121-122) накладено арешт на вилучені в ході проведення 09.05.2023 затримання ОСОБА_5 : спортивні штани зеленого кольору, кофту чорного кольору, мобільний телефон марки ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi 9A».

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, накладений арешт майна підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення судових експертів для проведення судових експертиз по кримінальному провадженню, а саме: дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/102-23/9159-Д від 18.05.2023 на суму 1434,00 грн (т.2 а.с.130), біологічної експертизи №СЕ-19/102-23/8969-БД від 23.06.2023 на суму 8788,27 грн (т.2 а.с.133), біологічної експертизи №СЕ-19/102-23/8965-БД від 27.06.2023 на суму 16 370,98 грн (т.2 а.с.136). ), всього на суму 26 593,25 гривень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 369, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 09.05.2023 до дня винесення вироку судом 23.01.2025, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців за злочин, передбачений ст.118 КК України, призначене даним вироком вважати повністю відбутим.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення судових експертів для проведення судових експертиз: дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/102-23/9159-Д від 18.05.2023 на суму 1434,00 грн (т.2 а.с.130), біологічної експертизи №СЕ-19/102-23/8969-БД від 23.06.2023 на суму 8788,27 грн (т.2 а.с.133), біологічної експертизи №СЕ-19/102-23/8965-БД від 27.06.2023 на суму 16 370,98 грн (т.2 а.с.136), всього на суму 26 593,25 гривень.

Скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 11.05.2023 (т.2 а.с.117-122).

Після набрання вироком законної сили, речові докази по кримінальному провадженню:

- зрізи нігтів правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_6 (квитанція №692 від 03.07.2023), зрізи нігтів правої та лівої рук підозрюваної ОСОБА_5 (квитанція №693 від 03.07.2023), які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знищити;

- спортивні штани зеленого кольору, кофта чорного кольору, мобільний телефон марки ТМ «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», вилучені під час затримання 09.05.2023 у ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути ОСОБА_5 ;

- футболку чорного кольору; спортивну куртку чорного кольору; спортивні штани зеленого кольору; зразки крові потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_5 ; змиви рук потерпілого ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_5 ; змив речовини бурого кольору; гольф (кофту) та куртку жовтого кольору з плямами речовини бурого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №689 від 24.06.2023)- знищити;

- скляну пляшку з написом «MEDOFF», яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №687 від 22.06.2023) - знищити;

- дактилокарту підозрюваної ОСОБА_5 у спецпакеті експертної служби №5342177, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- зразок крові потерпілого ОСОБА_6 та зразок букального епітелію підозрюваної ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №694 від 03.07.2023) - знищити;

- кухонний ніж, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція №690 від 03.07.2023) знищити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а для осіб, які перебувають під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1