Справа № 199/8472/24
УХВАЛА

19.12.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001104 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, на строк до 8 років, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. На думку прокурора обвинувачений ОСОБА_2 може незаконно впливати на свідків, а, враховуючи суть обвинувачення, вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності, приймаючи до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та не має офіційно підтверджених джерел доходів, існує ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт; потерпілий ОСОБА_6 підтримав думку сторони захисту.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що на цей час є всі підстави для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_2 продовжує обвинувачуватися в тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, знову обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану нового умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, обвинувачений, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані в суді, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який в місті Дніпрі не має реєстрації місця проживання та постійного місця проживання, після засудження вироком суду від 21.04.2023 систематично змінював місце свого фактичного проживання в місті Дніпрі, проживаючи за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та останній раз в хостелі за невідомою адресою, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного працевлаштування та офіційно-підтверджених джерел доходів, приймаючи до уваги наявність непогашеної судимості, є підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування обвинуваченого під вартою будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

З урахуванням вищевикладеного суд, зважаючи на вік та стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_2 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави вважати, що на цей час обґрунтованих підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, про що суд просила сторона захисту, не вбачається.

На підставі ч. 4 ст. 182, п. 2) ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 , майнового стану обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде зобов`язаний виконувати покладені на нього ухвалою суду обов`язки.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 16.02.2025 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення обвинуваченого з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 16.02.2025 включно.

Попередити обвинуваченого, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, потерпілим, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1