судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
справа № 545/4271/21
провадження № 51-4708км24
03 квітня 2025 року колегією суддів Верховного Суду у складі головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було розглянуто у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2023 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2024 рокуу кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
У касаційній скарзі прокурор просила скасувати судові рішення стосовно ОСОБА_5 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог зазначала, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 337, 347, 348, 349 КПК України, а саме не надав жодній із сторін право виступити з вступною промовою, прокурору не надано право оголосити обвинувальний акт, цивільний позов, висловити свою думку щодо порядку та обсягу дослідження доказів і не з`ясовано позицію обвинуваченого щодо висунутого йому обвинувачення та його не допитано.
Вважав, що наведені порушення вимог КПК України допущені місцевим судом, які не отримали належної оцінки судом апеляційної інстанції, є істотними, вони перешкодили цьому суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, і які в свою чергу позбавляють можливості колегію суддів касаційного суду зробити висновок про правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_5 та доведеності його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень.
За результатами розгляду касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а судові рішення стосовно ОСОБА_5 - без зміни.
З таким рішенням колегії суддів не можу погодитися з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Положення цієї статті мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого вона повинна захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).
Згідно з положеннями ст. 347 КПК України після закінчення підготовчих дій головуючий оголошує про початок судового розгляду. Судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта. Якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник чи законний представник, а в разі їх відсутності - головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 348 КПК України після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Згідно ч. З ст. 348 КПК України якщо у кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов, головуючий запитує обвинуваченого, цивільного відповідача, чи визнають вони позов.
Згідно ч. 1 ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови.
У вступній промові зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини, порядок дослідження доказів, а також може бути зазначена позиція сторони.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження жодна з перелічених вище вимог судом першої інстанції виконана не була.
Так, суд першої інстанції жодній із сторін не надав право виступити із вступною промовою, не надав можливості прокурору оголосити обвинувальний акт, цивільний позов прокурора та висловити свою думку щодо порядку та обсягу дослідження доказів. Фактично питання про порядок та обсяг дослідження доказів в судовому засіданні не вирішувався, відповідних рішень місцевим судом не постановлялось.
Згідно положень ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.
Проте вказаного головуючим місцевого суду не було зроблено, оскільки після проведення підготовчого судового засідання суд одразу перейшов до допиту свідків.
Отже, вважаю, що при ухваленні судового рішення порушено основні засади кримінального провадження законність та змагальність.
На мою думку, не дотримання вимог ст. ст. 337, 347, 348, 349 КПК України судом першої інстанції призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а апеляційний суд такі порушення не взяв до уваги та не виправив.
Отже, наведені порушення вимог КПК України, допущені місцевим судом, які не отримали належної оцінки судом апеляційної інстанції, є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, і які, на мою думку, позбавляють можливості касаційний суду зробити висновок про правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_5 та доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягала задоволенню, а судові рішення скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Суддя ОСОБА_1