Справа №295/6718/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001825 від 04.05.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст.ст. 162 ч.1, 304 ч.1 КК України, ОСОБА_4 за ст. 162 ч.1 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту 04.05.2018 близько 04 год.30 хв. у ОСОБА_3 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , виник умисел на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 , з метою вчинення звідти крадіжки.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій умисел без допомоги сторонніх осіб ОСОБА_3 не зможе, з цією метою до вчинення вищевказаного правопорушення останній вирішив залучити свого неповнолітнього знайомого ОСОБА_4 та невстановлену слідством особу.

Надалі ОСОБА_3 достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, маючи прямий умисел на втягнення останнього у протиправну діяльність, запропонував ОСОБА_4 спільно незаконно проникнути до квартири АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_8 , з метою вчинення звідти крадіжки, на що останній погодився, тим самим вступивши у попередню змову з ОСОБА_3 та невстановленою слідством особою у зв`язку із переконанням, впливом авторитету та обіцянок ОСОБА_3 в подальшому, реалізуючи свій умисел направлений на незаконне проникнення до житла особи.

Реалізуючи спільний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 КПК України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована ЗУ № 475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 , без законних на те підстав, усвідомлюючи, що їх дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ними ніхто не спостерігає, підійшли до житлового будинку АДРЕСА_4 , та через вікно балкону за допомогою невстановленої слідством особи, що підсадила їх до рівня вікна балкону, таємно, незаконно проникли у середину квартири АДРЕСА_5 в даному будинку, чим порушили недоторканість житла ОСОБА_8 .

В цей час невстановлена слідством особа, діючи в межах спільної злочинної домовленості перебувала біля балкону вищезазначеної квартири, щоб у разі необхідності повідомити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про можливе викриття дій останніх, однак не дочекавшись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 162 ч.1 КК України, які виразились у незаконному проникненні до житла особи.

Захисник ОСОБА_7 подала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав. Зазначив, що йому зрозуміло, що звільнення від кримінальної відповідальності є з нереабілітуючих підстав. Просить його задоволити.

Захисник ОСОБА_6 клопотання підтримала.

Прокурор висловила думку про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який предбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже системне тлумачення кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту того, чи визнає обвинувачений свою вину чи ні.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 , передбачене ст. 162 ч.1 КК України, згідно ч.2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Судом встановлено, що з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення пройшло понад три роки, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання сторони захисту.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001825 від 04.05.2018 за ст. 162 ч.1 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1