Провадження №: 1-кп/752/1442/25
У Х В А Л А

07.01.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0000981 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

21.11.2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000981 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25.11.2024 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Суд поставив на обговорення питання щодо визначення підсудності даного кримінального провадження, оскільки злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини і вказаний в обвинувальному акті, злочин вчинено в м. Миколаїв.

Прокурор в судовому засіданні заперечував, вважав, що даний злочин є триваючим, а тому його закінчено саме в Голосіївському районі м. Києва як про це вказано в обвинувальному акті.

Обвинувачений вказав, що не розуміє юридичні аспекти, але в м. Миколаїв він ніколи не був взагалі, де знаходиться його частина, він не знає, його пораненого евакуювали із Донецької області і він надалі проходить лікування.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Суд зазначає, що на день розгляду справи 07.01.2025 року положення ч. 9 ст. 615 КПК України діють в редакції Закону України № 2462-IX від 27.07.2022 року, відповідно до якої під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, зокрема, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону України чинного на момент вчинення злочину).

Виходячи зі змісту диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України об`єктивна сторона містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу. При цьому умисел спрямований саме на самовільне залишення або нез`явлення військовослужбовця до певного місця дислокації військової частини, а з`явлення особи до управління поліції, військової комендатури, військового комісаріату, військової прокуратури, тощо, не охоплюється умислом, спрямованим на вчинення злочину, передбаченого ст. 407 КК України. Таким чином, злочинний результат у вигляді відсутності військовослужбовця настає саме за місцем дислокації військової частини або несення служби.

Слід зазначити, що на противагу кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 407 КК України, злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, не є продовжуваним і є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини або місця служби. Таким чином, місцем вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є місце розташування військової частини або місця служби.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 23.06.2022 року близько 08 год. 00хв. самовільно залишив місце розташування військової частини в АДРЕСА_1 , тобто за адресою, яка територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва. При цьому в обвинувальному акті взагалі не вказана адреса розташування військової частини, що із врахуванням наявності в м. Миколаєві чотирьох районних судів м. Миколаїв, позбавляє суд можливості визначити суд, який згідно територіальної підсудності вправі розглядати дане провадження.

Також слід зазначити, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000981 був затверджений прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Центрального регіону. Київська спеціалізована прокуратура у сфері оброни Центрального регіону знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, буд. 8а, та територіально розташована у Печерському районі м. Києва.

Враховуючи те, що місце вчинення злочину територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва, орган, що затвердив обвинувальний акт знаходиться в Печерському районі м. Києва, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 34 КПК України про те, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду за поданням суду апеляційної інстанції, суд вважає за доцільне направити дане провадження до Київського апеляційного суду з метою вирішення питання про спрямування подання до Верховного Суду з метою визначення підсудності даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 314, 615 КПК України, суд

постановив:

направити до Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0000981 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, для вирішення питання про направлення подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з метою визначення підсудності за районним судом м. Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1