справа № 439/264/25
провадження №1-кп/439/115/25
У Х В А Л А

20 лютого 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 21.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч.1,2 ст. 317 КК України,

клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

В провадженні Бродівського районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження № 0000028 від 21.06.2023 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч.1,2 ст. 317 КК України.

До суду надійшло клопотання начальника Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

Обґрунтування поданого прокурором клопотання

За змістом клопотання, прокурор просив: заставу, внесену за підозрюваного ОСОБА_3 заставодавцем ОСОБА_7 на спеціальний рахунок у розмірі 242 240,00 грн, звернути в дохід держави; застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в клопотанні посилається на те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1,2 ст. 317 КК України на підставі вагомих доказів. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 знаходиться на стадії судового провадження.

Обґрунтованість підозри, на думку сторони обвинувачення підтверджується зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.11.2023 року; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.11.2023 року; Протоколом огляду місця події від 16.11.2023 року; Протоколом про результати проведення контролю за вчинення злочину від 16 листопада 2023 року; Висновком експерта від 16.01.2024 року; Протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; Протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України; Розсекреченими відповідного до вимог законодавства протоколи складені за результатами проведених негласних слідчих(розшукових) дій; інші матеріали зібрані в ході досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначає, що законодавцем не заборонено посилатися на наявність вказаних доказів які попередньо вже неодноразово досліджувалися слідчими суддями для підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_3 у вчиненні можливих кримінальних правопорушень.

Прокурор вказує, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме щодо: переховування від органу досудового розслідування та/або суду; вчиняти інші кримінальні правопорушення та/або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких обґрунтовано обвинувачується, незаконного впливу на свідків, спеціалістів, експертів у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Незважаючи на покладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 16.08.2024 року на ОСОБА_3 обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, обвинувачений 28.12.2024 та 31.12.2024 порушив даний обов`язок. Порушення обвинуваченим покладеного на нього обов`язку свідчить про наявність підстав для звернення застави в дохід держави.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити вказані вище дії, а також неспроможність запобіжного заходу у вигляді застави забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , покладених на нього обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане ним клопотання про звернення застави в дохід держави та застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу, з викладених у клопотанні підстав.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу, посилаючись на таке: отримання інформації щодо порушення обвинуваченим обов`язків отримано після закінчення досудового розслідування, а тому здобуті з порушенням; відсутні відомості про джерело походження таких доказів; докази незасвідчені належним чином. Опираючись на свої заперечення просили постановити ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Заставодавець ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали

У разі якщо підозрюваний порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України).

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПКУкраїни (ч. 10 ст. 182 КПКУкраїни).

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПКУкраїни).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПКУкраїни, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПКУкраїни).

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (ч. 2 ст. 194 КПКУкраїни).

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті (ч. 3 ст. 194 КПКУкраїни).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПКУкраїни; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується (ч. 1 ст. 196 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 16.08.2024 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 2400,00 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема обов`язку не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває буз дозволу слідчого, прокурора або суду. Строк дії відповідних обов`язків, покладених на ОСОБА_3 неодноразово продовжувався, востаннє 07.01.2025 до 07.03.2025.

З фактичних даних, що надав прокурор, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи достеменно обізнаний про ризик втрати коштів, які є заставою, свідомо порушив встановлену слідчим суддею заборону відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває буз дозволу слідчого, прокурора або суду, отже не дотримався покладеного слідчим суддею процесуального обов`язку.

Так, згідно з дослідженими судом документами, ОСОБА_3 28.12.2024 та 31.12.2024 перебував за межами населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, а саме перебував у с. Опарипси, Дубенського району, Рівненської області.

Відповідні зафіксовані дані переконливо свідчать про те, що обвинувачений відлучився з м. Броди, при цьому не звертався до прокурора або суд за відповідним дозволом.

З огляду на вищевикладене, керуючись положеннями ч. 8 ст. 182 КПК, суд доходить висновку щодо наявності підстав для звернення застави внесеної за підозрюваного ОСОБА_3 у дохід держави.

Щодо зміни запобіжного заходу

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1,2 ст. 317 КК України суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності наведених прокурором фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується доказами.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Суд вважає доведеними існування вказані у клопотанні прокурора ризиків щодо поведінки підозрюваного, з огляду на таке.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання суду ризик переховування ОСОБА_3 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 317 КК України, у яких обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжкими, санкція яких передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Зокрема санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Наведені обставини вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

Суд вважає зазначений ризик обґрунтованим, з огляду на виявлені органом досудового розслідування факти, що можуть вказувати на можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень. Суд бере до уваги те, що обвинувачений ніде не працює та не має постійного джерела доходів, а тому обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризик незаконного впливу на свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Суд не знайшов підтвердження цьому ризику, а тому вважає, що прокурором не доведено його існування.

Щодо запобіжного заходу, який застосовується

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність обґрунтованої підозри; покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується які є тяжкими; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання має посередні зв`язки за місцем проживання, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, має постійне місце проживання; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного -немає постійного джерела доходів; наявність судимостей згідно ст. 89 КК України раніше не судимий; ризик повторення протиправної поведінки; недотримання підозрюваним умов запобіжного заходу, який не був пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Щодо обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

На переконання суду, прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

З урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою на даному етапі не є виправданим.

Отже, враховуючи положення процесуального законодавства суд доходить висновку, що до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість та недостовірність доказів

У клопотанні прокурор посилався виключно на відомості, які свідчили про порушення підозрюваним застосованого до нього запобіжного заходу та на відомості, які підтверджують обґрунтованість ризиків щодо процесуальної поведінки підозрюваного.

Отже, використання таких відомостей, не здійснюється з метою здобуття доказів винуватості підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні (а виключно на доведеність порушення обов`язків покладених на обвинуваченого ухвалою слідчого судді).За наслідками дослідження наданої прокурором інформації суд встановив, що дійсно обвинувачений ОСОБА_3 в період застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, порушив обов`язок не покидати населений пункт в якому він проживає та перебував на території Рівненської області.

Тому доводи сторони захисту про недопустимість доказів, відхиляються судом.

Прокурор в судовому засіданні посилався на те, що інформація, яка свідчить про порушення обвинуваченим запобіжного заходу отримана ним від правоохоронних органів на запит прокурора.

Тому доводи сторони захисту про недостовірність доказів, відхиляються судом.

Щодо посилання сторони захисту на відсутність у суду повноважень, який здійснює провадження у кримінальній справі, встановлювати обставити, які віднесені до компетенції суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення та щодо презумпції невинуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, суд їх відхиляє.

Під час розгляду клопотання прокурора суд не дає оцінку кваліфікації адміністративних правопорушень та не встановлює винуватість чи невинуватість обвинуваченого у вчиненні цих адміністративних правопорушень.

З огляду на зазначене, керуючись положеннями ст. 177, 178, 181, 182, 184, 194, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Звернути в дохід держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України заставу, внесену за підозрюваного ОСОБА_3 заставодавцем ОСОБА_7 20.08.2024 у розмірі 242 240,00 грн.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту до 20 квітня 2025 року включно.

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в період з 22:00 години вечора до 06:00 години ранку, за виключенням необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги».

Встановити строк дії ухвали до 20 квітня 2025 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими учасниками кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 20 квітня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання процесуальних обов`язків, які покладаються на нього під час застосування неізоляційного запобіжного заходу, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу направити органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3

Виконання ухвали покласти на Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на керівника Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1