Номер провадження 1-кп/333/261/25
ВИРОК

Іменем України

31 березня 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001563 від 18.10.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, 17.10.2023 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, поєднане із погрозою насильства над потерпілим, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, за відсутності ознак вимагання, на прохання свого знайомого ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_4 та схопив останнього лівою рукою за шию. В цей же час, утримуючи потерпілого ОСОБА_4 за шию, ОСОБА_5 правою рукою дістав з кишені своєї куртки предмет, схожий на пістолет, який потерпілий розцінив як справжній, та який наставив до лівої скрині останнього. Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 почав висловлювати вимогу потерпілому щодо передачі йому грошових коштів у розмірі 1000 грн., які він мав передати за передані йому на реалізацію ОСОБА_8 мобільні телефони. При цьому, утримуючи предмет схожий на пістолет у правій руці, ОСОБА_5 зробив постріл у гору, з метою подолати волю потерпілого до супротиву, оскільки останній не визнав наявність цивільно-правового зобов`язання, та примусити його виконати своє зобов`язання й передати 1000 грн. Після чого ОСОБА_5 погодився на пропозицію потерпілого ОСОБА_4 забрати мобільний телефон, що йому належить, в якості завдатку, поки ОСОБА_4 не винесе гроші з дому та не виконає своє зобов`язання сплатити кошти за реалізацію шести мобільних телефонів, переданих останньому на реалізацію ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_5 взявши мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8» об`ємом пам`яті 3/32 ГБ, у корпусі синього кольору, ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , вартістю 1 966 гривень 67 копійок, в якому знаходилась сім карта оператору мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілого не представляє, повідомив, що він буде чекати на ОСОБА_4 через декілька будинків та пішов з місця події з мобільним телефоном.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.355 КК України, а саме примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим за відсутності ознак вимагання.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 17.10.2023 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, Затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ із подальшими змінами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул.Магара, буд.9, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_4 та схопив останнього лівою рукою за шию. В цей же час, утримуючи потерпілого ОСОБА_4 за шию, ОСОБА_5 правою рукою дістав з кишені своєї куртки предмет, схожий на пістолет, який потерпілий розцінив як справжній, та який наставив до лівої скроні останнього. Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 почав висловлювати вимогу потерпілому щодо передачі йому грошових коштів. При цьому, утримуючи пістолет у правій руці, ОСОБА_5 зробив постріл у гору, та подолавши волю потерпілого до супротиву заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 8» об`ємом пам`яті 3/32 ГБ, у корпусі синього кольору, ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 , вартістю 1 966 гривень 67 копійок, в якому знаходилась сім карта оператору мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка майнової цінності для потерпілого не представляє.

Після чого, ОСОБА_5 відпустив потерпілого ОСОБА_4 та зник разом з мобільним телефоном з місця вчинення злочину, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на зазначену суму.

Позиція обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнає, вважає, що в його діях міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України та пояснив, що 17.10.2023 року йому зателефонував раніше знайомий ОСОБА_9 та попросив зустрітися. При зустрічі, яка відбулася в Комунарському районі міста Запоріжжя, поскаржився на свого раніше знайомого ОСОБА_10 , який заборгував йому 1000 гривень і не хоче повертати гроші. ОСОБА_9 повідомив, що передав ОСОБА_11 декілька мобільних телефонів на ремонт та подальший продаж, за що останній пообіцяв йому 1000 гривень. Спершу ОСОБА_4 не віддавав гроші і пояснював це скрутним становищем, та в подальшому не хоче взагалі повертати йому гроші та мобільні телефони, тому ОСОБА_9 звернувся до нього з проханням налякати ОСОБА_13 та висловити вимогу повернути ОСОБА_14 гроші в сумі 1000 гривень. З цією метою ОСОБА_9 запропонував викликати ОСОБА_10 по телефону, начебто придбати телефон, після чого він повинен налякати ОСОБА_10 та висловити вимогу повернути гроші ОСОБА_15 .

Після його згоди, вони разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пішли до будинку АДРЕСА_2 , де біля четвертого під`їзду ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_11 і після їх зустрічі, він підійшов до ОСОБА_10 , і взяв його за шию ззаду і запропонував пройти за кут будинку поговорити. Після того як вони зайшли за будинок він висловив вимогу повернути ОСОБА_15 гроші в сумі 1000 гривень. Він не очікував, що ОСОБА_4 буде заперечувати факт боргу і поводити себе досить агресивно та зухвало. Через те, що ОСОБА_4 не злякався, а став заперечувати факт боргу, та повідомив, що він нічого ОСОБА_15 не винен, він намагаючись надати своїм діям рішучості, дістав з кишені стартовий пістолет і здійснив постріл у гору, промовивши, що він не шуткує, проте ОСОБА_4 не злякався, і повідомив що в нього гроші знаходяться вдома і він зараз за ними піде і винесе 1000 гривень, які віддасть ОСОБА_15 , при цьому несподівано ОСОБА_4 запропонував йому, в якості завдатку, свій мобільний телефон. Оскільки, через здійснений постріл, він нервував, тому що привернув увагу мешканців будинку та перехожих і хотів як найшвидше залишите це місце, тому не міркуючи над пропозицією ОСОБА_10 погодився і взяв телефон, повідомивши, що він буде чекати його через декілька будинків. Після того, як він вийшов на світло, то до нього з лайкою почала кричати незнайома жінка, і він злякавшись втік.

В подальшому він зателефонував ОСОБА_15 з пропозицією віддати телефон ОСОБА_10 , на що останній відмовився. Після цього він повернувся до будинку де відбулась подія та почав розшукувати ОСОБА_10 , щоб повернути телефон, але його не знайшов.

Вважає, що його дії мають бути кваліфіковані за ст.355 КК України, оскільки мобільний телефон ОСОБА_4 йому надав добровільно в якості забезпечення грошового зобов`язання.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Даними, отриманими з повідомлення оператору лінії «102» ОСОБА_19 про те, що 17.10.2023 року о 20:10 чоловік на ім`я ОСОБА_20 , погрожуючи заявнику пістолетом, стріляв в повітря, забрав мобільний телефон. Де мешкає заявник не знає, є фото та номер телефону НОМЕР_4 . Телефон «Xiaomi Redmi 8», синього кольору, на місці камери немає скла. Заявник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даниними з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. З датою 18.10.2023 року відповідно до змісту якого ОСОБА_4 просить органи Національної поліції притягнути до відповідальності невідому особу, яка 17.10.2023 року приблизно о 20:00 здійснила напад, при цьому погрожуючи предметом, схожим на пістолет заволоділа його телефоном.

Даними з протоколу огляду місця події за участю ОСОБА_4 від 19.10.2023 року з 11:55 до 12:20 в ході якого нічого не виявлено, та не вилучено. За змістом проведеного огляду зазначені пояснення ОСОБА_4 , який зазначив, що 17.10.2023 року о 20:40 невідомий чоловік приставив йому до скроні предмет, схожий на пістолет, вимагав гроші. Потерпілий з кишені дістав свій телефон «Xiaomi Redmi 8» синього кольору та віддав чоловікові. Потім чоловік здійснив постріл, та сказав, що буде чекати потерпілого через декілька будинків вище і він має принести йому 1000 гривень.

Даними з протоколу огляду місця події від 19.10.2023 року з 13:24 по 13:44 в ході якого біля будинку АДРЕСА_2 виявлено предмет, схожий на гільзу з маркуванням СА 9 мм. РАК та частина маркування деформована.

Даними з протоколу впізнання за фотознімками від 19.10.2023 в якому ОСОБА_4 пояснює обставини події та впізнає ОСОБА_5 .

Даними з протокол огляду мобільного телефону від 19 жовтня 2023 року, який надав свідок ОСОБА_9 , де в мобільному додатку «Телеграм» виявлено листування з абонентом НОМЕР_5 , який підписаний як ОСОБА_21 ( ОСОБА_4 ). При вході в листування виявлено, що 17.10.2023 року о 23:03 абонент НОМЕР_5 написав: «Я готов отдать гроши только отдай телефон ответь на СМС», також 18.10.2023 о 19:52 відправлено повідомлення: «я твой телефон не брал», та «пиши тому кто забрал». Додаток до протоколу огляду фото телефону (фото 7) за 16 жовтня міститься номер банківської картки НОМЕР_6 з написом: « ОСОБА_4 ти скинул??? Во сколько прийти забрать телефони. Меня человек достает, сказал если нет денег, забрать телефони».

Даними протоколу слідчого експерименту від 19.10.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_4 на місці пригоди, який містить пояснення щодо обставин вчинення злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 , суду пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Знайомий з ОСОБА_16 як мешканцем м. Запоріжжя, з яким познайомились на будівництві даху лікарні № 6 в м.Запоріжжя. В 19 жовтня 2023 року у вечірній час йому зателефонував ОСОБА_9 і запропонував придбати мобільний телефон. Він вийшов на подвір`я де його очікував невідомий чоловік, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_5 , який ховався за деревом. ОСОБА_5 підійшов до нього із заду і взяв за шию, та висловив вимогу пройти за кут будинку. Коли вони опинились за будинком, ОСОБА_5 повідомив, що він винен ОСОБА_15 гроші, тисячу гривень, і повинен їх віддати. Він заперечив факт боргу, після чого ОСОБА_5 зробив постріл у гору і сказав, що не шуткує. Він повідомив, що в нього гроші знаходяться вдома, і запропонував піти за ними. Також він запропонував на час, поки він не віддасть ОСОБА_15 гроші, залишити свій мобільний телефон, на що ОСОБА_5 погодився і сказав, що буде чекати його з грошима через декілька будинків.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що з 2019 року по 2021 рік він відбував покарання у колонії № 101, де познайомився з ОСОБА_23 , який там працював. Також він знайомий з потерпілим ОСОБА_4 , з яким познайомився на роботі на будівництві даху лікарні № 6 в м. Запоріжжя, де він надав ОСОБА_11 шість мобільних телефонів на продаж, за які останній пообіцяв йому 1000 гривень. Одного дня, в жовтні 2024 року (точної дати він не пам`ятає), приблизно через місяць після надання телефонів, він зустрів ОСОБА_10 з дружиною і запитав в нього, чи має він намір повернути йому борг 1000 гривень, чи повернути мобільні телефони, на що останній повідомив, що телефони він продав, проте грошей для повернення він не має, та в поверненні боргу відмовив.

Цього ж дня він зустрівся з ОСОБА_23 та попрохав налякати ОСОБА_10 та примусити його повернути йому борг в сумі 1000 гривень. Оскілки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були знайомі між собою, то він разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_5 вирушили до буд. АДРЕСА_2 де мешкає ОСОБА_4 . Прибувши на вказану адресу він зателефонував ОСОБА_4 та під приводом продажу йому мобільного телефону запросив вийти на подвір`я, де його очікував ОСОБА_5 , а він в цей час покинув місце по своїм справам.

Позиція сторони захисту та мотиви суду.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого було кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння його майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Однак суд, дослідивши та оцінивши усі надані стороною обвинувачення докази, вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.355 КК України, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, всі його дії були направлені на єдину мету примушування потерпілого ОСОБА_4 до виконання ним цивільно-правового зобов`язання - повернення боргу, а не на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, оскільки майном потерпілого обвинувачений заволодів лише як гарантією повернення боргу, маючи намір це майно повернути, про що повідомили в суді як сам обвинувачений так і потерпілий.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ч. 4 ст.187 КК України на ч.1 ст.355 КК України суд діє в межах вимог, передбачених ч.3 ст.337 КПК України, відповідно до яких, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах, про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 р. (далі ППВСУ № 10) «…застосування погроз чи насильства з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК України. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством.

При розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 206 КК України (протидія законній господарській діяльності), чи злочину, передбаченого статтею 355 КК України (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.»

Надаючи кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_5 суд виходить з наступного. Суд враховує, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.355 КК України, є суспільні відносини, що забезпечують додержання нормативно встановленого порядку виконання цивільно-правових зобов`язань, а додатковим - суспільні відносини, що забезпечують здоров`я, особисту волю, безпеку, недоторканість особи, її власність. При цьому суб`єкт злочину діє з прямим умислом, тобто усвідомлює, що вимагає виконання чи невиконання договору, угоди чи іншого цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, і бажає так чинити.

Відповідальність за ст. 355 КК може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Про факт існування такого зобов`язання свідчать наведені вище показання потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_14 та дані з протоколу огляду мобільного телефону від 19 жовтня 2023 року.

При цьому з боку ОСОБА_5 вимога виконати цивільно-правове зобов`язання була викладена в чіткій (категоричній) формі та на прохання потерпілого ОСОБА_4 час виконання угоди, а саме повернення вартості наданих для реалізації телефонів у сумі 1000 гривень, відтермінована до моменту коли потерпілий винесе вказані гроші з дому. Тож ОСОБА_4 було достеменно відомо у зв`язку з чим до нього прийшов ОСОБА_5 та висловив вимогу про виконання цивільно-правової угоди, а не вимагав негайно передати його майно, без будь-яких підстав чи в розмірі, більшому ніж було повідомлено йому ОСОБА_8 , зокрема й мобільний телефон.

Таким чином, ОСОБА_5 взявши мобільний телефон потерпілого ОСОБА_4 , який він сам йому передав, не мав прямого умислу на заволодіння цим майном з корисливого мотиву. Натомість вилучення майна потерпілого ОСОБА_4 було тимчасовим, з метою у такий спосіб примусити останнього повернути третій особі грошовий борг.

Щодо оцінки пострілу ОСОБА_5 зі стартового пістолета суд виходить з наступних висновків. В п. 9 ППВСУ № 10 під поняттям «небезпечного для життя чи здоров`я насильства» розуміється умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я у момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

В даному випадку вчинена ОСОБА_5 погроза застосувати насильство та здійснений постріл в повітря для підтвердження серйозності наміру отримати від потерпілого грошові кошти в розмірі 1000 грн. слід розцінювати як психологічне насильство, яке охоплюється ч.1 ст. 355 КК України. Також слід враховувати, що в процесі висунення вимоги виконати цивільно-правову угоду погроза з боку ОСОБА_5 була не конкретизована, і не полягала в погрозі вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки. Адже, здійснивши постріл, ОСОБА_5 занервував, що привернув увагу мешканців будинку та перехожих і намагався якнайшвидше залишите місце події, що свідчить про те, що він не мав наміру реалізовувати в подальшому погрозу та підкріпляти її активними діями, застосовуючи реальне насильство чи то яке не є небезпечним чи то таке, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Отже примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання ОСОБА_4 полягало в вимозі передати ОСОБА_8 1000 грн. за продані ОСОБА_4 мобільні телефони, надані ОСОБА_4 на реалізацію ОСОБА_8 , тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання у формі укладеної між ними угоди, з погрозою насильства над потерпілим за відсутності ознак вимагання.

Враховуючи наведене в мотивувальній частині вироку, з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, тобто оцінивши за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено у пред`явленому обвинуваченні вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, натомість в його діях міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

Мотиви призначення покарання. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначення покарання ОСОБА_26 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, вину у вчинені якого він визнав, щиро розкаявся, поведінку обвинуваченого під час та після скоєння кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, не одружений, раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що доцільним та справедливим покаранням, яке має досягти цілей виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_5 , з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Ухвалою Комунарського районного суду від 19 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214720,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка була внесена 22 листопада 2023 року ОСОБА_27 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Запорізькій області №UA0001205 ( призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , справа №333/9258/23 к/п №0001563 від 18.10.2023 року за ухвалю Комунарського районного суду м.Запоріжжя).

Процесуальні витрати за залучення експертів на проведення судових експертиз згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 6 692,00грн. з яких 478,00 грн. витрати на проведення судової товарознавчої експертизи та 6214,00 грн. витрати на проведення комплексної судової дактилоскопічної експертизи та експертизи зброї.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до п.п.4,6 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100,369-371,373,374,376,395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 жовтня 2023 року до 22 листопада 2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави в розмірі 214 720,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка була внесена 22 листопада 2023 року ОСОБА_27 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Запорізькій області №UA0001205 після набрання вироком законної сили скасувати та повернути за належністю заставодавцю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 6 692,00 грн. за залучення експертів на проведення судових експертиз.

Речові докази:

- балаклава чорного кольору, пістолет «EKOL VOLTRAN» з магазином та 19 патронами, гільза з маркуванням «CAL 9mm PAK», які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №4 РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

- мобільний телефон «Samsung Galaxy» моделі «А6» ІМЕІ НОМЕР_7 та мобільний телефон «Xiaomi Redmi» ІМЕІ НОМЕР_2 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП №4 РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути за належністю.

- мобільний телефон «Samsung Galaxy» моделі «А50» ІМЕІ НОМЕР_8 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 - залишити у користуванні останнього;

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1