Справа № 646/7957/24
№ провадження 1-кп/646/479/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні захисник заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт, посилаючись на необгрунтованість клопотання прокурора та недоведеність прокурором вищевказаних ризиків. Захисник переконаний, що такий запобіжний захід як нічний домашній арешт достатньою мірою гарантує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника

Потерпіла 16.01.2025 подала заяву, в якій пояснила, що переконана у тому, що обвинувачений не бажав спричинити шкоду її життю та здоров`ю, претензій до обвинуваченого вона не має, просила частково відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 . Просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи клопотань прокурора та захисника, колегія суддів приходить до наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, які є особливо тяжким та тяжким злочином відповідно.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.03.2024 було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання обвинуваченого неодноразово продовжувався.

Ухвалою колегії суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 було змінено запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Оскільки існує інформація, яка може переконати розсудливого спостерігача, що обвинувачений, можливо, вчинив інкриміновані йому злочини, це свідчить про наявність обгрунтованої підозри, що за правилами ст.177 КПК України є однією з підстав для застосуванні запобіжного заходу.

Проте, однієї лише обгрунтованої підозри, навіть у вчиненні особливо тяжкого злочину, недостатньо для застосування запобіжного заходу.

Ще однією обов`язковою умовою для цього має бути існування ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У цьому випадку з огляду на серйозність обвинувачення дійсно існує ризик втечі обвинуваченого, який не має настільки міцних соціальних зв`язків за місцем проживання його або його доньки, які б повністю невілювали цей ризик.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Піщане, Куп`янського району, Харківської області, є громадянином України має середню спеціальну освіту, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

При цьому населений пункт, в якому зареєстрований та проживає обвинувачений, знаходиться на межі з Луганською областю та у цій місцевості ведуться активні бойові дії. Отже, це значною мірою обмежує можливості органі державної влади контролювати цю територію.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Запобіжний захід повинен відповідати легальній меті, забезпечувати виконання завдань кримінального провадження та бути співмірним відповідним ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати (які не зменшились та не змінились), які передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду ( п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавлення волі строком від 10 років, з огляду на тяжкість обвинувачення, існує ризик переховування від суду, з метою уникнення відповідальності.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обгрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт.

Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_6 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від суду та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу колегією суддів враховано також вік обвинуваченого, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

Також слід зазначити, що продовження застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілого та запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження строку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченим запобіжного заходу не встановлено.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту на два місяці, тобто до 16.03.2025 року (включно).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 184, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА :

В клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 16.03.2025 року (включно).

Строк дії ухвали до 16.03.2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3