Провадження №11-кп/801/495/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 24.02.2020 за ч. 1 ст. 121, ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. 11.06.2020 вироком Донецького Апеляційного суду, вирок від 24.02.2020 в частині звільнення від покарання скасовано та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі того, що засуджений ОСОБА_7 , сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення із клопотанням відбув дві третини строку покарання, за період відбування покарання характеризується посередньо, був працевлаштований з вересня 2024 року до січня 2025 року, заохочений п`ять разів та п`ять разів притяґувався до дисциплінарної відповідальності, на профілактичному обліку не перебуває.

Засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить застосувати відносно нього вимоги ст. 81 КК України.

Зазначає, що порушень з режиму утримання не має, має декілька заохочень, був офіційно працевлаштований, наразі звільнений у зв`язку з благоустроєм колонії.

Засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених у ній.

Прокурор заперечив задоволенню апеляційної скарги, пославшись на її необґрунтованість та безпідставність, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Селидівського міського суду Донецької області від 24.02.2020 за ч. 1 ст. 121, ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. 11.06.2020 вироком Донецького Апеляційного суду, вирок від 24.02.2020 в частині звільнення від покарання скасовано та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку рахувати з дня фактичного затримання, тобто з 20.07.2020.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній з 21.07.2020 по 17.08.2020 перебував у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», з 17.08.2020 по 09.04.2022 перебував у ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55)», з 09.04.2022 по теперішній час перебуває в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)».

По прибуттю в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» не працевлаштований з власних переконань. На даний час працевлаштований в майстерні установи, у цеху виготовлення малопомітних перешкод. Залучається до робіт з благоустрою виробничої території установи.

Під час відбування покарання в державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністративною установою заохочувався два рази. За період відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністративною установою заохочувався три рази.

Засуджений ОСОБА_7 по відношенню до представників установи поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Бере участь у програмах диференційованого виховного впливу, але активної участі в них не приймає. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Початок строку відбування покарання - 20.07.2020, кінець строку відбування покарання - 20.07.2025.

Під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання - 20.03.2021. Рішенням комісії установи від 31.03.2022, відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання - 20.01.2023. Рішенням комісії установи від 07.02.2023, відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання - 20.11.2023. Рішенням комісії установи від 21.11.2023, відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства також оцінюється як середній.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів не вбачає ґрунтовних даних про поведінку засудженого, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Клопотання розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження.

Апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду, вважає висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, обґрунтованими та належним чином вмотивованими та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3