ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2987/24
Провадження №1-кс/477/1347/24
УХВАЛА

про арешт майна

18 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: власників вилученого майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000659 від 28 листопада 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 273, частиною першою статті 204, частиною першою статті 263 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000659 від 28 листопада 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 05 грудня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння за місцем спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що у провадженні ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000659, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 273, частиною першою статті 204, частиною першою статті 263 КК України, за фактами функціонування підприємства з надання послуг по заправленню пальним транспортних засобів без дозвільних документів, що створює загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, а також за фактом незаконного зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за місцем знаходження домоволодіння по АДРЕСА_1 функціонує підприємство з надання послуг по заправленню пальним транспортних засобів без дозвільних документів, та відповідно зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

05 грудня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , який перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення кримінального правопорушення було виявлено та вилучено майно згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_6 звернувся з даним клопотанням.

У судове засіданні прокурор ОСОБА_6 не з`явився, надіславши заяву про розгляд поданого клопотання без участі прокурора.

Особа, стосовно майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора в частині накладенні арешту на вилучені кошти, з огляду на їх належність ОСОБА_7 , яка перебуваючи в лікарні передала кошти на збереження ОСОБА_3 ..

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_3 . З 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який є військовослужбовцем та отримував дохід від проходження військової служби. Оскільки належна йому банківська картка перебувала у її володіння, вона здійснювала зняття коштів з рахунку ОСОБА_8 та накопичувала кошти. Внаслідок ДТП, що мала місце 03 листопада 2024 року, ОСОБА_7 , перебувала у лікарні та з метою збереження коштів, що були нею накопичені, передала їх на зберігання ОСОБА_3 , у якого вони були вилучені працівниками поліції. В підтвердження своїх доводів ОСОБА_7 в судовому засіданні долучила виписку по картковому рахунку та історію по картковому рахунку, що на її думку підтверджує законність походження вилучених коштів, а також виписку з медичної картки стаціонарного хворого, що підтверджує факт перебування її на лікування у листопаді 2024 року.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що в що в провадженні слідчого відділу ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000659 від 28 листопада 2024 року, з попередньою кваліфікацією за частиною першою статті 273, частиною першою статті 204, частиною першою статті 263 КК України, за фактами функціонування підприємства з надання послуг по заправленню пальним транспортних засобів без дозвільних документів, що створює загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, а також за фактом незаконного зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Досудовим розслідуванням цього кримінального правопорушення встановлено, що за місцем знаходження домоволодіння по АДРЕСА_1 функціонує підприємство з надання послуг по заправленню пальним транспортних засобів без дозвільних документів, та відповідно зберігання великої кількості пального з метою збуту та його збуту, а саме пально має ознаки незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Також під час досудового розслідування обставин указаного правопорушення, органом досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) дій, в ході яких задокументовані вище викладені обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування було здобуто достатні дані, які б вказували на причетність до вчинення кримінального правопорушення особи, яка володіє домоволодінням по АДРЕСА_1 де можуть зберігатися речі та документи, що містять інформацію з приводу вчинених протиправних дій.

05 грудня 2024 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено речі згідно переліку, а саме кошти у національній та іноземній валюті, мобільний телефон, ємності із речовиною схожою на паливо-мастильні матеріали, чорнові записи, устаткування для перекачування пального, тощо.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 06 грудня 2024 року, вилучене 05 грудня 2024 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000659 від 28 листопада 2024 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих сторонами доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За положенням частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 може бути накладено арешт за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

З клопотання про арешт майна, поданого прокурором ОСОБА_6 встановлено, що такий арешт необхідний з метою збереження речових доказів.

Надані прокурором відомості, дають достатні підстави для того, щоб вважати, що злочин пов`язаний з функціонуванням підприємства з надання послуг по заправленню пальним транспортних засобів без дозвільних документів, та відповідно зберігання великої кількості пального з метою збуту та його збуту яке має ознаки незаконно виготовлених підакцизних товарів могло бути вчинено. При цьому, факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що вилучені в ході проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 ємності зі слідами речовини яка має характерний запах паливо-мастильних матеріалів, чорнові записи, устаткування для перекачування пального, тощо можуть бути безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, оскільки саме ці предмети могли використовуватися для його вчинення.

Тобто, саме вказані речі дійсно можуть бути доказами виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту пального, зокрема, з ними можуть проводитися певні експертизи, та дані докази відповідають критеріям, визначеним в статті 98 КПК України, як предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, предметом та знаряддям вчинення злочину, а тому мають бути арештовані для їх збереження в якості речового доказу, що саме на цій початковій стадії є необхідним для з`ясування всіх обставин справи, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Натомість, що стосується вимог клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти, то з урахуванням пояснень ОСОБА_7 , щодо їх походження, на підставі дослідження долученим нею документів, слідчий суддя виходить з наступного.

Як вбачається з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 02 грудня 2024 року, оскільки причетність ОСОБА_3 , як володільця будинку, до вчинення цього кримінального провадження підтверджена органом досудового розслідування, з метою виявлення доказів цього кримінального правопорушення надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання останнього для відшукання та вилучення документів щодо правових підстав здійснення діяльності автозаправної станції (наявність ліцензії та відповідних документів щодо походження паливно-мастильних матеріалів), договорів оренди земельної ділянки, дозволів на розміщення на території земельної ділянки АЗС, паливно-мастильних матеріалів без акцизних марок, обладнання щодо зберігання та реалізації пасивно-мастильних матеріалів, які можуть мати доказове значення у даному кримінальному провадженні

Таким чином, згідно з прямо встановленими в ухвалі слідчого судді про проведення обшуків обмежень, в ході обшуків підлягали виявленню та можливому вилученню, в тому чи іншому порядку не будь-які речі та документи, виявлені на місці проведення обшуку, а виключно те, щодо якого мається достатні дані для висновку поза розумним сумнівом, що вказані речі та документи, які мають відношення до фактів виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту пального.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні з клопотання прокурора, зокрема, протоколу обшуку від 05 грудня 2024 року, під час проведення обшуку здійснювалося вилучення усіх грошових коштів як у національній так і іноземній валютах, що була виявлена на місці, де він проводився.

Водночас, за матеріалами, що долучені ОСОБА_7 вбачається, що нею протягом 2024 року в м. Миколаєві по вул. Космонавтів здійснювалося зняття готівкових коштів з рахунку її чоловіка ОСОБА_8 а розмір такого зняття коштів забезпечував її можливість накопичити суму, яка була вилучена під час обшуку, тому на думку слідчого судді підстав вважати, що вилучені грошові кошти, мають протиправне походження, були засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення матеріали клопотання не містять.

У свою чергу, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, прокурор ОСОБА_6 у своєму клопотанні посилався лише на докази, отримані під час допиту свідка ОСОБА_9 , який у листопаді 2024 року придбав пальне за місцем проживання ОСОБА_3 , однак відомостей про проведення будь-яких слідчих дій у формі проведення аудіо, відео контролю за особою під час якого було б встановлено ймовірну, можливу причетність ОСОБА_7 та інших осіб до вчинення кримінального правопорушення відсутні, як і відсутні відомості про наявність у вилучених коштах таких, що були отримані від вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя окремо зазначає, що вказане не означає, що серед вилучених коштів могли бути такі, що отриманні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, проте доказів того, що вилучене під час обшуку майно відповідає вказаним критеріям під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, та під час їх вилучення, і до даного часу такі докази відсутні.

Таким чином, на переконання слідчого судді, вилучення в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 грошових коштів, під виглядом «отриманих в результаті вчинення кримінально-караних дій» є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства та явно виходить за межі, регламентовані ухвалою про обшук, оскільки належність цих коштів ОСОБА_3 спростована в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, вилучені в ході обшуку 05 грудня 2024 року речі та документи не можна розглядати як такі, які є «здобуті від злочинної діяльності, засоби та/або знаряддя вчинення злочину, тощо» за відсутності належних та допустимих доказів цього, і, отже, вказане майно не є таким, на відшукання та вилучення якого надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Зазначені обставини також вказують на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна та його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на мобільний телефон, який може зберігати інформацію щодо осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, їх зв`язки між собою, а також на ємності зі слідами речовини яка має характерний запах паливо-мастильних матеріалів, чорнові записи, устаткування для перекачування пального, які у сукупності можуть слугувати в якості речового доказу та містити на собі відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення.

В решті клопотання не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та в його задоволенні в частині накладення арешту на грошові кошти слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 05 грудня 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони у користуванні та розпорядженні цим майном, а саме на:

мобільний телефон «Хуавей» в чохлі;

заправний пістолет з пластиковим шлангом з циферблатом та лічильником;

водяний насос з електрообладнанням «ANDAR»;

пластикові ємкості у кількості 8 шт, в металевій конструкції, кожна приблизною ємністю 1 метр кубічний; з них 6 ємностей порожні та мають характерний запах паливо-мастильних матеріалів; одна ємність з рідиною, об`ємом приблизно 500 літрів з характерним запахом паливо-мастильних матеріалів; одна ємність з рідиною, об`ємом приблизно 1000 літрів з характерним запахом паливо-мастильних матеріалів;

пластикова каністра з кришкою, ємністю 20 літрів з рідиною об`ємом приблизно 10 літрів, яка має характерний запах паливо-мастильних матеріалів;

пластикова каністра з кришкою, ємністю 20 літрів з рідиною об`ємом приблизно 20 літрів, яка має характерний запах паливо-мастильних матеріалів;

порожні пластикові каністри у кількості 62 шт, ємністю 20 літрів, які мають характерний запах паливо-мастильних матеріалів;

порожні пластикові каністри у кількості 9 шт, ємністю 10 літрів, які мають характерний запах паливо-мастильних матеріалів.

В частині накладення арешту на грошові кошти в національній та іноземних валютах відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10