ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/74/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування тримання під
вартою підозрюваному
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора та самого підозрюваного, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14 12 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою, на думку апелянта, слід змінити запобіжний захід стосовно його підзахисного з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме особисте зобов`язання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді не було зазначено якими саме доказами обумовлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і не вказано чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що ОСОБА_10 свою провину вчиненні кримінального правопорушення не визнав та повідомив, що він нічого не скоював, а також просить врахувати те, що останній має постійне місце мешкання у м.Харкові, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не був судимий, має неофіційне місце роботи, а саме працює на будівництві.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні за допомогою відеоконференції брав участь захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

До початку судового засідання від прокурора ОСОБА_11 надійшла заява про проведення розгляду апеляційної скарги без його участі. Разом з цим у заяві міститься прохання відмовити у задоволенні апеляційної скарги у зв`язку з її необґрунтованістю.

Беручи до уваги те, що захисник не заперечував проти проведення розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного та прокурора, а також те, що останні про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, але на особистій участі не наполягали, враховуючи вимоги ч.4 ст. 405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного та прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0003909 від 06 12 2024 за ч.4 ст.187 КК України стосовно ОСОБА_9 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 06 12 2024, приблизно о 18:15, у період дії в Україні воєнного стану, який введено 24 02 2022 Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено указом Президента України №740/2024 з 10 11 2024 строком на 90 діб, маючи умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, діючи з корисливих мотивів, через вхідні двері зайшов до приміщення магазину «Агромол», де здійснює підприємницьку діяльність ТОВ «Агромол компані», розташованого за адресою: м.Харків, вул.Михайлика, 3, та прослідував до касової зони.

Так, у період часу з 18:16 до 18:17 ОСОБА_10 , перебуваючи біля продавщиці магазину ОСОБА_12 , яка знаходилась біля холодильників з товаром, з метою незаконного збагачення шляхом заволодіння чужим майном, тримаючи при собі заздалегідь заготовлений предмет зовні схожий на ніж, тобто предмет небезпечний для життя та здоров`я особи, яким він мав на меті здійснити погрозу в бік потерпілої та, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , тримаючи в правій руці предмет зовні схожий на ніж, почав демонструвати його лезо, висловлюючи вимогу віддати йому грошові кошти з каси.

Потерпіла, сприймаючи дії ОСОБА_6 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, усвідомлюючи, що останній застосує відносно неї вказаний предмет зовні схожий на ніж, почала пояснювати, що грошових коштів в магазині не має, а також, що ведеться відеоспостереження та у разі чого вона натисне тривожну кнопку і приїде наряд поліції.

Після чого ОСОБА_10 , не бажаючи бути викритим та затриманим за вчинений ним напад на потерпілу ОСОБА_12 , не заволодівши майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

13 12 2024 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Враховуючи це слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Московського районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ,посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_14 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий послався на зібрані під час досудового розслідування матеріали, як окремо, так і всі у сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 06 12 2024 за адресою: м.Харків, вул.Михайлика, 3; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 06 12 2024; протокол пред`явлення особи для впізнання від 13 12 2024 за участю потерпілої ОСОБА_12 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за ознаками голосу та мовлення від 13 12 2024 за участю потерпілої ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 13 12 2024; протокол пред`явлення особи для впізнання від 13 12 2024 за участю свідка ОСОБА_15 ; протокол огляду речей (відео запису) від 09 12 2024; речові докази.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема, враховуючи повідомлену ОСОБА_13 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи, що ризик впливу на потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_10 має реальну можливість впливати на вказану особу у даному кримінальному провадженні, якій відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваного на останню з метою зміни її свідчень на свою користь.

Разом з цим колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, є достатні підстави вважати, що підозрюваний не зупиниться перед вчиненням інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд також погоджується із висновком слідчого судді, який полягає у тому, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також існує, оскільки ОСОБА_10 тривалий час не має офіційного місця працевлаштування, отже й законного, постійного та стабільного джерела прибутку, що значно збільшує вірогідність вчинення злочину в майбутньому, насамперед, з метою отримання матеріальної вигоди.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинився український народ, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Що стосується посилання захисника на незаконність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу через те, що він не визнав свою вину у вчиненому, колегія суддів зазначає, що встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається та продовжується.

Твердження захисника про те, що підозрюваний має постійне місце мешкання у м.Харкові, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не був судимий, має неофіційне місце роботи, а саме працює на будівництві, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 14 12 2024 року про застосування щодо підозрюваного за ч.4 ст.187 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 11 02 2025 року, без визначення застави залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4