Провадження № 1-кп/742/118/25
Єдиний унікальний № 747/395/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі колегії суддів: головуючої - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисниці обвинуваченого ОСОБА_12 адвокатки ОСОБА_13 , представника заставодавиці ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000090 від 13.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 було озвучено заяву про відвід від участі у даній справі суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка надійшла до суду через систему «Електронний суд» 24.03.2025.

Заяву мотивовано тим, що 13.02.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у складі суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.04.2025, але про дату і час його розгляду адвоката ОСОБА_7 було повідомлено 11.02.2025, хоча у нього на 13.02.2025 вже було заплановане інше судове засідання у м.Житомир, а тому прийняти участь у судовому засіданні у справі щодо ОСОБА_6 він не мав можливості ні особисто, ані у режимі відеоконференції, про що повідомив у телефонному режимі секретаря судового засідання та подав клопотання про відкладення судового засідання.

Разом з тим, 13.02.2025 підготовче засідання було проведено за відсутності адвоката ОСОБА_7 та розглянуто клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою із залученням йому з Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги адвоката ОСОБА_16 , що адвокат ОСОБА_7 вважає порушенням з боку суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права свого підзахисного на вільний вибір захисника, якого йому було призначено з порушенням ЗУ «Про безоплатну правничу допомогу» та п.23 Правил адвокатської етики.

Отже, на думку адвоката ОСОБА_7 , ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2025 була прийнята неповноважним складом суду, оскільки головуюча суддя ОСОБА_1 станом на 13.02.2025 перебувала на лікарняному, а лист Верховного Суду від 03.03.2022 №2/0/2-22, на який послалися судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час винесення вказаної вище ухвали, не є частиною кримінального процесуального законодавства, тому ці судді не є неупередженими, оскільки порушили вимоги Конституції України щодо безсторонності суду, право на вільний вибір захисника та вимоги КПК України щодо принципів верховенства права, законності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, презумпції невинуватості, забезпечення права на захист та права на справедливий суд.

Враховуючи все викладене вище, адвокат ОСОБА_7 був змушений заявити суддям Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відвід від розгляду даного кримінального провадження на підставі п.4, 5 ч.1 ст.75 КПК України.

Підзахисним адвоката ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_6 та іншими учасниками провадження зі сторони захисту озвучена заява була підтримана.

Прокурор категорично заперечував проти задоволення заяви про відвід суддям Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаючи, що її суть зводиться лише до незгоди з постановленою ними ухвалою від 13.02.2025, яка після її апеляційного перегляду була залишена без змін Чернігівським апеляційним судом.

Тож, вислухавши думку кожного учасника провадження та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, у пунктах 4, 5 ч.1 ст.75 КПК України зазначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а також у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), крім випадків, установлених законом.

На підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 02.09.2024 розгляд кримінального провадження №0000090 від 13.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, здійснюється колегією суддів у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Станом на 13.02.2025 головуюча суддя ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня

1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Це кореспондується з рекомендаціями, які містяться в

пунктах 2.1, 2.2, 2.3 прийнятих Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 45/110 від 14 грудня 1990 року Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй стосовно заходів, не пов`язаних з тюремним ув`язненням (Токійські правила). Ці правила застосовуються до всіх осіб, щодо яких здійснюється судове переслідування, без будь-якої дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, статі, віку, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, місця народження чи іншого статусу (пункт 2.2). Поряд з іншими обставинами мають бути враховані, зокрема, характер і ступінь тяжкості правопорушення, дані про особу правопорушника, а також інтереси захисту суспільства тощо (пункт 2.3).

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Кожен під час розгляду будь-якої справи, в тому числі кримінальної, щодо діяння, у вчиненні якого обвинувачується, має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості.

Частинами 3 , 4 статті 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 КПК України.

Відповідно до вимог ч.6 статті 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Частину шосту статті 615 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-р(II)/2024 від 18.07.2024. Частина шоста статті 615 утрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Таким чином, на даний час питання продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у справах, які розглядаються колегіальним складом суду, за відсутності члена колегії не врегульовано.

Частина 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів дійшла висновку, що якщо в умовах меншої загрози (карантин) законодавець визнав можливість розгляду питання про продовження запобіжного заходу одним суддею, то в умовах воєнного стану застосування аналогії є ще більш виправданим, а тому з метою забезпечення безперервності судового процесу уникнути ситуацій, коли особи, які становлять загрозу, можуть бути звільнені через неможливість зібрати повний склад суду, дотриматися балансу між гарантіями правосуддя та необхідністю ефективного кримінального провадження в екстремальних умовах можливо застосувати аналогію закону та вирішити питання щодо продовження строку запобіжного заходу за відсутності головуючого наявним складом суддів, які входять до складу цієї колегії суддів відповідно до вимог пункт 20-5 Перехідних положень КПК України.

Дана позиція відповідає пункту 5 роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду від 03.03.2022 року №2/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану", зокрема, у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст.35 КПК України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Оскільки головуюча у даній справі суддя ОСОБА_1 перебувала 13.02.2025 на лікарняному, а запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 спливав 15.02.2025, то враховуючи невідкладність розгляду клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу, судді зі складу законно визначеної колегії дійшли правильного висновку про необхідність вирішення даного питання членами цієї колегії, а саме: суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що свідчить про відсутність у їхніх діях будь-якої упередженості, а також про відсутність порушення ними встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи, як про це також було констатовано Чернігівським апеляційним судом під час перегляду винесеної ними ухвали від 13.02.2025, оскільки, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, судді-члени колегії виходили виключно з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою.

Що стосується порушення суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права обвинуваченого ОСОБА_6 на вільний вибір захисника, то твердження адвоката ОСОБА_7 також не відповідає дійсності, оскільки за умови неможливості його прибуття до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 13.02.2025 саме для розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу та імперативної вимоги КПК України щодо необхідності забезпечення ОСОБА_6 захисником, суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було прийнято правильне за тих обставин рішення про забезпечення йому права на захист лише на одну процесуальну дію шляхом призначення захисника зі Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, що також жодним чином не може свідчити про їхню упередженість.

На підставі викладеного вище колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_7 про відвід суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , погоджуючись також і з думкою прокурора про те, що в загальному її суть зводиться до незгоди зі змістом винесеної ними ухвали від 13.02.2025 про продовження ОСОБА_6 дії запобіжного заходу.

Керуючись ст.75-76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про відвід суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 14.04.2025 о 16 год. 30 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_17

Судді: ОСОБА_18

ОСОБА_19