УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.10.2024 у кримінальному провадженні №0000037 від 17.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.10.2024 у кримінальному провадженні №0000037 від 17.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Скаргу обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000037, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2024, в якому адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 звернувся із заявою про визнання ОСОБА_3 потерпілим, однак постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.10.2024 йому відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим ОСОБА_3 .

На думку заявника, вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, слідчим в оскаржуваній постанові не вказано, які саме обставини, на його переконання, свідчать про очевидність того, що ОСОБА_3 не заподіяно шкоди, а тому просив суд скасувати відповідну постанову.

В судове засідання адвокат ОСОБА_5 не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, що в силу ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.10.2024 у кримінальному провадженні №0000037 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим, оскільки на даний час у ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено заподіяння шкоди моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 діями працівників правоохоронних органів.

Частиною 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, слідчий суддя зазначає, що слідчий має дискрекційні повноваження під час проведення ним слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій. Критерії необхідності та можливості проведення таких дій у цьому випадку слід оцінювати з позиції наданих матеріалів, що не завжди може відображати повний хід досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак, доводи заявника про те, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні не доведено та до матеріалів скарги не додано жодних документів, які б переконливо свідчили про те, що кримінальним правопорушенням, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037, було завдано шкоди ОСОБА_3 .

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги з огляду на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим від 07.10.2024 є законною, обґрунтованою, винесеною в межах повноважень, з дотриманням вимог, встановлених ст. 110 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 55, 303, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.10.2024 у кримінальному провадженні №0000037 від 17.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1