У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, офіційно працевлаштованого ТОВ "ГОЛД УНІВЕРСАЛ", зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21 години до 05 години наступного дня, строком до 16 березня 2025 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ст.194 КПК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 16 березня 2025 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ст.194 КПК України, а саме :

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- не відлучатись із місця свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21 години до 05 години наступного дня,строком до 16 березня 2025 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання (залежно від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 21 години до 05 години наступного дня.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі надано оцінку сукупності наявних у справі обставин, передбачених ст.178 КПК України та не враховано наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 16.11.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

16.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, а саме здійсненні провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування клопотання послався, на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України та наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, з урахуванням даних про особу підозрюваного вважав, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, згідно змісту ч.2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято без дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так приймаючи рішення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, з урахуванням даних про особу підозрюваного вважав, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Разом з тим, приймаючи таке рішення слідчий суддя належним чином не вмотивував свої висновки про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, всупереч вимогам ст.94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні, та додані до клопотання документи у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 16.11.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

16.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, а саме здійсненні провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від кримінального покарання, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна, що у зв`язку з введенням в країні воєнного стану підвищує ризик втечі на тимчасово непідконтрольну Україні територію, крім того зважаючи на характер злочинних дій у яких підозрюється ОСОБА_6 , зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, за такого останній перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти дії, направлені на ведення господарської діяльності з державою агресором, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна. У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.

Крім того, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, використовуючи для цього найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що в свою чергу свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки такого злочину, який вчиняється в умовах воєнного стану.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочину, що розслідується та наразі інкримінується ОСОБА_6 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, належним чином не врахував вищевказане, норми національного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не співставив існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, його тяжкість, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту в певний час доби, впевненість у тому, що ОСОБА_6 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки, слідчий суддя своїм рішенням не забезпечив впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене в порушення вимог КПК України та ухвалене на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, які не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому підлягає безумовному скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2025 року, щодо ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_9 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 16 березня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- не відлучатись із місця свого фактичного мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді