Єдиний унікальний № 946/740/25
Провадження № 1-кп/946/312/25
ВИРОК

Іменем України

01 квітня 2025 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001315, за обвинуваченням -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ізмаїл, Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, тимчасово не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлені наступні фактичні данні.

30 вересня 2024 року біля 07 години в Ізмаїльському районі Одеської області водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі М-15 «Одеса - Рені» з боку міста Ізмаїл в напрямку міста Одеса та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1, згідно з яким при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, водій ОСОБА_4 , в наслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахувала на їх відвернення, де на 200км+800м вказаної автодороги, неподалік селища Катлабуг Ізмаїльського району, за межами населеного пункту, не була уважною, не врахувала дорожню обстановку та не вибрала належну швидкість руху, що забезпечує безпеку дорожнього руху, в результаті чого на вищевказаній ділянці автодороги не впоралась з керуванням автомобіля, виїхала за межі проїжджої частини дороги в ліво по ходу свого руху в кювет де допустила перекидання автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у формі перелому лівих 4,5,6,7,8,9,10, 11-го ребер по паравертебральній та середньолопатковій лінії зі зміщенням уламків, які ускладнилися лівобічним гемо-пневмотораксом, анемією 3ст., які складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс наявної травми та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаялася в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що кримінальне правопорушення вона вчинила за вище описаних обставинах, об`яснила свою поведінку тим, що під час керування автомобілем не була достатньо уважною. У скоєному кається.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї провини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддала сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченої.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїла порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченої, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченою, щире розкаяння в скоєнні злочину, наявність на утриманні матері похилого віку, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченої, відсутність тяжких наслідків вчиненого нею правопорушення, відсутність судимостей у обвинуваченої, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , той обставини, що обвинувачена використовує автомобіль для обслуговування хворої матері похилого віку, з урахуванням особи обвинуваченої, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила злочин вперше, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 основне покарання призначити в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 286 КК України та не призначати додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набирання законної сили вироком відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 16315 (шістнадцять тисяч триста п`ятнадцять)грн 95коп.

Арешт на речовий доказ, якій накладений згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 02 жовтня 2024 року скасувати. Речовий доказ: автомобіль «CHEVROLET» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_7 або інший уповноваженій особі.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1