Номер провадження 1-кп/754/451/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 січня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід, у кримінальному провадженні №0001817 від 23.07.2024 року щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001817 від 23.07.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 року зазначене кримінальне провадження передано на розгляд судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2024 року зазначене кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 01.08.2024 року.

01 серпня 2024 року в ході проведення підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заявлено клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, яке було задоволено та передано кримінальне провадження №0001817 від 23.07.2024 року до канцелярії Деснянського районного суду м. Києва для визначення складу суду.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 01.08.2024 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Зборів суддів від 04.04.2024 визначено персональний склад постійних колегій суддів Деснянського районного суду м. Києва з числа суддів, яким визначена спеціалізація з розгляду кримінальних справ. Оскільки суддя ОСОБА_8 не входить до складу постійних колегій суддів та не розглядає справи зазначеної категорії, справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 року визначено склад колегії суддів, а саме: головуюча суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід. Заяву мотивувала тим, що на її розгляді перебувало кримінальне провадження №0001830 від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України.

В зазначеному кримінальному провадженні 23.12.2024 року було постановлено вирок, яким ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України.

Кримінальне провадження №0001817 від 23.07.2024 року щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст. 307 КК України та кримінальне провадження №0001830 від 24.07.2024 року щодо ОСОБА_9 , пов`язані між собою, оскільки дані кримінальні провадження були виділені з кримінального провадження №0003311 від 16.11.2023 року.

Під час ухвалення вироку у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 судом було надано оцінку показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також є свідками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вважає, що є підстави, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 (п.4 ч.1 ст. 75 КПК України).

За наведених вище обставин суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 прийшла до висновку про необхідність заявлення самовідводу у даному кримінальному провадженні.

Прокурор вирішення питання про самовідвід судді ОСОБА_2 залишив на розсуд суду, зазначивши, що дійсно, обидва кримінальні провадження свого часу були виділені з одного кримінального провадження, але процесуальні документи є різними, в наведених кримінальних провадженнях спільними є лише свідки, які були понятими під час обшуків у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , бо самі обшуки відбувалися в один день, один за одним, інші матеріали кримінального провадження не повторюються.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_2 , вважаючи відвід недоречним, посилався на те, що суддею ОСОБА_2 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 з аналогічних підстав вже заявлявся самовідвід, який було залишено без задоволення. Крім того, прокурором у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 , також, з аналогічних підстав заявлявся відвід судді ОСОБА_2 , який був залишений без задоволення, а тому вважає, що дана заява судді ОСОБА_2 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки процесуальні документи та докази у зазначених провадженнях є різними.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Заслухавши промови учасників судового засідання перевіривши матеріали кримінального провадження та заяву суді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 про самовідвід, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Згідно з ч. 2 ст. 344 КПК України питання про відвід вирішується судом згідно зі статтями 75-81 КПК України.

Так, ст. 75 КПК України встановлений перелік підстав для відводу слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій. Крім того, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обставини, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_2 та у неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, не виявлені. Підстави щодо самовідводу, викладені в заяві судді ОСОБА_2 , не передбачені ст.ст. 75, 76 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України, відвід чи самовідвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Посилання судді ОСОБА_2 у заяві про самовідвід на положення ч.4 ст. 75 КПК України, як на підставу для самовідводу, а саме на існування інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, не є обґрунтованими. Та обставина, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 і кримінальне провадження, у якому суддею ухвалено вирок стосовно ОСОБА_10 , виділялись з одного провадження №0003311 від 16.11.2023 року, за відсутності одних і тих самих обставин та доказів, які б досліджувалися і оцінювалися суддею ОСОБА_2 та, на підставі яких суддя могла б сформувати власне переконання у справі відносно ОСОБА_5 , жодним чином не свідчить про упередженість судді у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 про самовідвід у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Залишити без задоволення заяву судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_2 про самовідвід у кримінальному провадженні №0001817 від 23.07.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 10 січня 2025 року о 12 годині 45 хвилин

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3