Справа № 127/2157/24
Провадження №11-кп/801/465/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 8 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Німіровка Сорокського повіту Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.11.2022 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 17 000 грн.;

- 13.11.2023 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-07.02.2020 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого 18.11.2022 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України;

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_11

потерпілого: ОСОБА_12

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 296 КК України змінити в частині визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 та в частині зазначення кваліфікації дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в мотивувальній частині вироку у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування покарання з дня затримання.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування з дня набрання вироком законної сили.

В мотивувальній частині вироку зазначити вірну кваліфікацію дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ч. 3 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт з 12.12.2023 року по 08.02.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту дорівнює одному дню позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 року в частині призначеного покарання, а саме призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, визначивши іспитовий строк.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 року в частині призначеного покарання, у звязку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є несправедливим через суворість, призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.296 КК України.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2023 року та призначено остаточне покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заарештовано його в залі суду негайно після проголошення вироку суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 04.12.2023 року до моменту його звільнення 06.12.2023 року, та з моменту затримання 08.02.2024 року до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час утримання його під вартою з моменту затримання 04.12.2023 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

04.12.2023 року приблизно о 15:05 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходилися у громадському місці, а саме тролейбусі марки «Богдан Т70117», інвентарний номер 011, за маршрутом № 10 сполученням «Гетьмана Мазепи - Вишенька», який на той час рухався по вул. Келецька в м. Вінниця.

Під час руху вказаного тролейбуса в ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували на задній площадці тролейбусу, де знаходились інші пасажири, виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій.

Реалізовуючи свій спільний протиправний умисел на вчинення хуліганський дій, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в нахабному виявленні зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві норм поведінки, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали поводити себе зухвало та агресивно, спричинили словесну суперечку з ОСОБА_13 , яка продовжилась вчиненням невибіркового фізичного насильства (шарпанням за одяг, нецензурною лайкою та нанесенням тілесних ушкоджень) до останнього. В цей час люди, які перебували в салоні тролейбуса, почали робити останнім зауваження, намагаючись припинити їх хуліганські дії. Одним з таких людей був ОСОБА_12 .

Під час вчинення вказаних злочинних хуліганських дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , демонструючи свою зверхність, умисно почали наносити тілесні ушкодження ОСОБА_12 , який намагався припинити їх хуліганські дії відносно ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_8 наніс потерпілому декілька ударів кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_12 , від яких останній почав прикриватись, а ОСОБА_8 продовжив наносити йому удари по голові та тулубу. В цей час ОСОБА_7 почав наносити удари кулаком правої руки, а також два удари правою ногою по тулубу ОСОБА_12 . В подальшому, поваливши на підлогу ОСОБА_12 , ОСОБА_8 не вибірково наносив удари кулаками по обличчі та тілу потерпілого.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в лобній ділянці справа, в скроневій ділянці справа з переходом на виличну ділянку, садна на правій щоці. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, вищевказані ушкодження в ОСОБА_12 належать до легких тілесних ушкоджень.

Також своїми вищевказаними хуліганськими діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пошкодили сидіння тролейбуса марки «Богдан Т70117», інвентарний номер 011, маршруту №10 сполученням « ОСОБА_14 » та тимчасово припинили нормальну діяльність вказаного тролейбуса, оскільки водій тролейбуса зупинив його на узбіччі дороги та пасажири були змушені залишити його внаслідок побоювання за своє життя і здоров`я, а також з метою вжиття заходів щодо припинення хуліганських дій викликали працівників поліції.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та взявши його під варту за проголошеним вироком у залі суду, Вінницький міський суд мав би ухвалити рішення про початок строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили, а не з моменту затримання, оскільки, період з 08.02.2024 по день набрання вироком законної сили є попереднім ув`язненням та був зарахований судом на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, в мотивувальній частині вироку (перший та другий абзац четвертої сторінки) судом першої інстанції допущено помилку, а саме: суд помилково зазначив, що кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України, хоча фактично вказав диспозицію ч. 3 ст. 296 КК України.

Таким чином, судом залишено поза увагою роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України та допущено порушення вимог статей 370, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 мотивовано тим, що судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказано, що суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.4 ст. 296 КК України, що не відповідає положенням обвинувального акту в частині кваліфікації, а також є погіршенням становища обвинуваченого.

Враховуючи обставини справи, повне та беззаперечне визнання вини ОСОБА_8 , характеристику засудженого, який повністю усунув завдану ним шкоду, приніс вибачення потерпілому та відшкодував моральну шкоду, усвідомив наслідки власної протиправної діяльності, має на утриманні неповнолітню дитину, сторона захисту вважає, що до ОСОБА_8 судом першої інстанції застосовано надто суворе покарання в вигляді позбавлення волі.

Захисник звертає увагу суду на те, що прокурор у судових дебатах, враховуючи особу ОСОБА_8 , достатню кількість пом`якшуючих обставин, просив суд у судових дебатах про застосування до останнього ст.75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро покаявся та примирився з потерпілим ОСОБА_12 , який у судовому засіданні повідомив, що претензій до обвинуваченого не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що призначене йому покарання за ч.3 ст. 296 КК у вигляді шести років позбавлення волі не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через суворість.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив задоволити, відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_12 , який покладався на розсуд суду, захисника ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_7 , просив зарахувати відповідно ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 12.12.2023 року по 08.02.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту дорівнює одному дню позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід задоволити частково, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожного у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 296 КК України в апеляційних скаргах прокурора, захисника, обвинуваченого не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначено, що суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане із опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Зазначене вказує на те, що судом першої інстанції викладено диспозицію ч. 3 ст.296 КК України, за якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені, що свідчить про помилковість вказівки про ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, в мотивувальній частині вироку слід зазначити вірну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кожного за ч. 3 ст. 296 КК України.

Згідно ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2023 року відносно ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В подальшому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2024 року ОСОБА_7 продовжено обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

08.02.2024 року судом запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 змінено на запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно з 12.12.2023 року по 08.02.2024 року у обвинуваченого ОСОБА_7 мав місце запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вінницький міський суд Вінницької області, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , у резолютивній частині не зазначив про зарахування в строк відбування покарання строку перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом за правилами ч. 7 ст. 72 КК України.

Враховуючи зазначене, на підставі ч.7 ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк домашнього арешту з 12.12.2023 року по 08.02.2024 року з розрахунку три дні домашнього арешту дорівнює одному дню позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання

Як вбачається з резолютивної частини вироку Вінницького міського суду від 08.02.2024 початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 08.02.2024.

При цьому, оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під варту і взято під варту в залі суду після проголошення вироку.

Призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та, взявши його під варту у залі суду, Вінницький міський суд мав би ухвалити рішення про початок строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили, а не з моменту затримання, як то зроблено судом

Враховуючи викладене, слід виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування покарання з дня затримання та доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування з дня набрання вироком законної сили.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинувачених є безпідставними.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, особу винного, який раніше судимий, скоїв умисний злочин в період іспитового строку, обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, рецидив злочинів та визначив покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 71 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, особу винного, який раніше судимий, те, що за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, скоїв новий умисний злочин в період непогашеної судимості, обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, обставину, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання рецидив злочинів та визначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 296 КК України.

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що визначене судом першої інстанції покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України відносно ОСОБА_8 , призначення більш м`якого покарання відносно ОСОБА_7 .

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Керуючись ст. ст. 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 296 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування покарання з дня затримання.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про визначення ОСОБА_7 початку строку відбування з дня набрання вироком законної сили.

В мотивувальній частині вироку зазначити вірну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт з 12.12.2023 року по 08.02.2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту дорівнює одному дню позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4