Справа № 748/2564/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/232/25
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0001310 від 25.04.2024 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави по 378 (триста сімдесят вісім) грн 64 (шістдесят чотири) коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 25 квітня 2024 року близько 03:00 години, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2023 №3564-IX, строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року, строком на 90 діб, знаходячись на території господарства АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрали 41 саджанець рослин декоративної туї західної сорту «Смарагд», загальною вартістю 5876 грн 53 коп., що належать ОСОБА_9 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок районного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключити з його мотивувальної частини з обставин справи та формулювання обвинувачення, визнаних доведеними, посилання на «повторність» як кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Кваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене за попередньою змовою, в умовах воєнного стану та вважати їх засудженими до покарання, визначеного судом першої інстанції.

У решті вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.11.2024 залишити без змін.

Зазначає, що в ході розгляду кримінального провадження по пред`явленому обвинуваченню за трьома епізодами злочинної діяльності за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, ухвалою суду від 14.11.2024 року кримінальне провадження щодо обвинувачених за двома епізодами від 11.04.2024 на суму 2293,28 грн та 19.04.2024 на суму 1433,33 грн, було закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлена протиправність діяння. Визнаючи обвинувачених винуватими за третім епізодом їх злочинної діяльності, з кваліфікації дій обвинувачених підлягала виключенню кваліфікуюча ознака «повторність», що відповідало б положенням ч. 3 ст. 337 КПК України, однак така обставина залишилась поза увагою суду.

Обвинувачені у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення їх становище, то колегія суддів вважає можливим провести апеляційний розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляд суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вчинення ними 3 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області від 14.11.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за епізодами злочинної діяльності, що мало місце 11.04.2024 на суму 2293,28 грн та за епізодом злочинної діяльності, що мало місце 19.04.2024 на суму 1433,33 закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння та продовжено розгляд кримінального провадження за епізодом від 25.04.2024.

Таким чином, кваліфікуючи дії обвинувачених за єдиним епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд безпідставно зазначив кваліфікуючу ознаку в їх діях «повторність».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з формулювання обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає виключенню кваліфікуюча ознака «повторність» і їх дії за цим епізодом належить кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою, в умовах воєнного стану.

Разом з тим, такі обставини, на переконання колегії суддів, не впливають на обґрунтованість висновків місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи обвинуваченим покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість кримінального правопорушення, дані про осіб обвинувачених, обставини, що пом`якшують їх покарання та відсутність обставин, які його обтяжують та дійшов правильного висновку про необхідність призначення у виді позбавлення волі та звільнивши від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Виходячи із викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині кваліфікації їх дій.

Виключити з мотивувальної частини вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року, із формулювання обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючу ознаку «повторність» та кваліфікувати їх дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою в умовах воєнного стану.

Вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засудженими до покарання, визначеного судом першої інстанції.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4