ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1011/25 Провадження№ 1-кс/636/491/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в м. Чугуїв в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ вч НОМЕР_1 , солдата на посаді гранатометника 3-го стрілецького спеціалізованого відділення 1-го стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал), не одруженого, раніше засудженого за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого 04 червня 2024 року умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на невідбуту частину покарання 3 (три) роки 7 (сім) місяців 20 (двадцять) днів станом на день передачі засудженого до підрозділу Національної гвардії України для доставлення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000660 від 11 листопада 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження (обрання) запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки дія вказаного запобіжного заходу закінчується 03 травня 2025 року, однак судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженню не закінчено і потребує часу. Підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні також не проведено.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених в п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення у зв`язку з чим, продовження (обрання) більш м`якого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою не можливо.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою. Окремо зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не визнає.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 повністю підтримала позицію свого підзахисного.

Суд, заслухавши позицію обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує клопотання, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається підозрюваному, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень злочинів, передбачених передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до тяжких злочинів.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого та тяжкого злочинів злочину, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та від трьох до семи років позбавлення волі, відповідно.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких обвинувачений ОСОБА_4 має інформацію щодо фактичного місця мешкання потерпілого, що дає можливість останньому застосувати відносно нього фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь.

Відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України є ризик того, що ОСОБА_4 може продовжити злочинну діяльність, а саме - й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, судимість у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів в період умовно-дострокового звільнення від призначеного покарання для проходження військової служби за контрактом, що дає органу досудового розслідування вважати, що злочинні дії ОСОБА_4 носять систематичний характер.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочини, що відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочину, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства потерпілому, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, орган досудового розслідування просить не визначати розмір застави.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, що відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також він є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 червня 2025 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 177, 178, 182, 183, 331, 314, 315, 316, 392, 395,369, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) днів, з 16 квітня 2025 року до 15 червня 2025 року включно, але не пізніше ніж до підготовчого судового засідання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1