Справа № 331/3942/24
Провадження № 1-кп/331/305/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002426 від 07.11.2018 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, українки, громадянки України, що має неповну середню освіту, не заміжньої, що на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 (ВКЗ),

захисника ОСОБА_5 ,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

07 листопада 2018 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Варус» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83/85, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що ОСОБА_6 відволіклась та за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала з сумки ОСОБА_6 належний останній мобільний телефон «HUAWEI P8 LITE 2017 PRA-LA1» 16 Gb, вартість якого згідно з висновком експерта складає 3066 гривень 67 копійок, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого ОСОБА_3 залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Окрім того, 08 грудня 2018 року, приблизно о 15 годині 32 хвилини ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Анголенко» за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, 42, маючи умисел на таємне викрадення майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що ОСОБА_7 відволіклась та за її злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала з правої кишені куртки ОСОБА_7 належний останній мобільний телефон «NOMI I 506», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком експерта складає 1400 гривень 00 копійок, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого ОСОБА_3 залишила місце скоєння злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

ІІ. Позиція потерпілих.

У судове засідання потерпілі не з`явились. Потерпіла ОСОБА_8 надіслала заяву про розгляд справи без її участі, призначити покарання просила на розсуд суду, зазначила, що майно їй було повернуто. З огляду на те, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 судом належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі потерпілих.

ІІІ. Позиція сторони обвинувачення

У судових дебатах прокурор просила визнати обвинувачену винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України , і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі , передбаченому санкцією статті на момент вчинення кримінального правопорушення у розмірі 100 нмдг.

За кримінальним правопорушенням, кваліфікованим за ч. 2 ст. 185 КК України, прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ІV. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Пояснила, що у час подій перебувала у скрутному матеріальному становищі, не могла швидко знайти роботу, а потрібно було годувати сімю, маленьку сестру.

У листопаді 2018 року, перебуваючи у підвальному поверсі торгівельного центру «Аврора» у м. Запоріжжі, біля виходу із супермаркету «Варус» розташований кіоск із продажу кави. Біля кіоску вона побачила жінку, із сумки якої викрала мобільний телефон, який потім продала за 2000 гривень, які витратила.

У грудні 2018 року, на зупинці громадського транспорту «Анголенко», побачила, щор потерпіла відволіклась, з кишені куртки викрала мільний телефон, який відразу продала за декілька сотень гривень на стометрівці ОСОБА_9 .

Розкаялася у вчиненому, вказала, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень, зараз її життя змінилося, вона працює, поважає закон та правила співжиття. Просила призначити покарання у вигляді штрафу. Клопотань про закриття кримінального провадження за епізодом чю2 ст. 185 КК України не заявляла.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, однак при призначенні покарання просив, щоб воно було мінімальним. Підтримав клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

V. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), та таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно. також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

VІ. Норми права, які підлягають застосуванню за епізодом від 08 грудня 2018 року (ч. 2 ст. 185 КК України).

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX(далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2018 році, до 1762 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна складала 302,8 грн.).

Таким чином, внесені Законом №3886-ІХ зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Частиною ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку відбулася декриміналізація діяння шляхом внесення змін до закону про кримінальну відповідальність (зменшення розміру вартості майна, за викрадення якого настає кримінальна відповідальність).

Згідно абзацу 4 частини 7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначенихст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно доч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3ст. 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

VІ. Оцінка та мотиви суду

Оскільки згідно обвинувального акту вартість майна, яке викрала ОСОБА_3 08.12.2018 року становить 1400 гривень 00 копійок, що є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2018 році (1762 грн), то вказані дії ОСОБА_3 не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та визнання обвинуваченою обставин, викладених у обвинувальному акті, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284КПКУкраїни у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

VІІ. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за епізодом 07 листопада 2018 року за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці),

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є проступком (на момент вчинення правопорушення злочин невеликої тяжкості).

VІІІ. Призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, відсутність даних щодо перебування на обліках у лікаря нарколога та на психіатричному обліку. ОСОБА_3 має місце проживання, неодружена на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, раніше не засуджена.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_3 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд під час розгляду кримінального провадження не встановив та в обвинувальному акті також не зазначено.

Крім того, під час розгляду провадження судом було встановлене, що викрадене майно повернуто потерпілим у зв`язку із чим матеріальних збитків не було завдано, та той факт, що викрадене майно повернуте власнику внаслідок обставин, які не залежали від волі обвинуваченої, характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, який закон відносить до злочинів не тяжких, однак є корисливим злочином.

Санкцією частини першої ст. 185 КК України передбачені покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешт та обмеження волі.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинувачену, її ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу. На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ІХ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню були проведені судові товарознавчі експертизи №10-37 від 16.01.2019 та №10-38 від 17.01.2019 року на загальну суму 572 гривні 00 копійок, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України на залучення експертів, підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_3 ..

Клопотань про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження до суду не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн. 00 копійок.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін .

Кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 копійок

Речові докази:

-Мобільний телефон «NOMI I 506» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходились сім-карти мобільних операторів «Водафон», «LIFE», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити потерпілій за належністю.;

-Документи на мобільний телефон «NOMI I 506» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; Документи на мобільний телефон «HUAWEI P8 LITE 2017 PRA-LA1» 16Gb; DVD-R диск із відеозаписом з камер відео спостереження магазину «Варус», який має значення речового доказу, залишити в матеріалах кримінального провадження №0002426 від 07.11.2018 залишити у матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1