Справа №357/8887/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2477/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

засудженого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання -,

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_8 із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви.

Своє рішення суд мотивував тим, що з що аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, до якого ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.72 КК України, суд враховув, що останній за час відбування покарання в ДУ «БВК (№ 35)» має п`ять заохочень, не має стягнень, працевлаштований.

Однак з матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, а саме: 26.05.1995 Володарським районним судом Донецької області за ст.ст.100, 94, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 (тринадцять) років, 03.03.2003 вирок змінено, вважати засудженим за ч.1 ст.115, ч.1 ст.129, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 (тринадцять) років, на підставі ст.81 КК України звільнений 24.06.2005 умовно-достроково на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців; 09.11.2007 Красноармійським районним судом Донецької області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, 12.08.2013 невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі відповідно до ст.82 КК України, на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 6 (шість) днів.Оцінюючи вищевказане у сукупності, суд дійшов висновку, що наразі відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що він є людиною похилого віку, має хронічні захворювання, в колонії працевлаштований, має п`ять заохочень, не має стягнень. Вважає, що не обґрунтовано характеризується посередньо. Бере активну участь у роботах по благоустрою установи, не зважаючи на похилий вік.

Зазначає, про те що у квітні 2024 року здобув кваліфікацію слюсаря-сантехніка II розряду, також не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання. Просить колегію суддів прийняти обґрунтоване Законом України рішення. Вину визнає повністю, щиросердечно розкаюється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка теж підтримала апеляційну скаргу засудженого, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідного строку покарання, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Відповідно до чинного законодавства при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_8 , з заявою про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції при розгляді заяви, всупереч твердженням апелянта, належним чином перевірив доводи заяви щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 . Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено матеріали справи, заслухана думка засудженого ОСОБА_8 , захисника, прокурора та представника колонії, та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Приписами ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно, до матеріалів провадження, ОСОБА_8 , засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.10.20218, за ч. 2 ст. 15, п. 13, ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 30.05.2017,

Кінець строку - 09.09.2025.

Станом на 10.07.2024 фактично відбутий строк покарання 8 (вісім) років 10 (десять) місяців 1 (один день).

При розгляді клопотання засудженого судом надано оцінку особі засудженого, досліджено його характеристику наданою начальником віділення СПС відділу СВПР ОСОБА_9 , згідно, якої ОСОБА_8 , характеризується посередньо, намагається не допускати порушень встановлено порядку відбування покарання. Стянень не має, має 5 заохочень, у вязаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, працевлаштований на виробництві установи (наказ №7, пр/вр від 09.07.2024). Окрім того, засуджений ОСОБА_8 , неодноразово судимий.

Судом також враховано відомості з протоколу №11 від 16.03.2023 року, відповідно якого комісією установи відмовлено в умовно-достроковому звільненні від покарання у зв`язку з недостатнім ступенем виправлення засудженогз тим, що має недостатній ступінь виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, до яких можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, є правом, а не обов`язком суду.

Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, розглядаючи питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року - без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4