Справа № 192/266/25
Провадження № 1-в/192/131/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Нехотицьке Староруського району Новгородської області, РФ, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21», засудженого вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 21.09.2021 року

Кінець строку: 21.09.2025 року

В С Т А Н О В И В:

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, посилаючись на те що він на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, до праці ставиться сумлінно, працевлаштований різноробочим на режимному об`єкті установи, має шість заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, порушень режиму утримання не допускав. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Визнає провину у скоєних злочинах, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

Представник адміністрації «Солонянської виправної колонії №21» в судовому засіданні подання підтримав, а прокурор заперечував проти звільнення засудженого умовно-достроково, оскільки останній не довів своє виправлення.

Засуджений в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що подання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ни м вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з вересня 2021 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 21 квітня 2022 року, на даний час відбув 2/3 строку покарання.

Згідно доданих до подання матеріалів, ОСОБА_3 за весь період відбування покарання не мав стягнень, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, має шість заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Визнає провину у скоєних злочинах, вирішене питання реєстрації, заборгованості за виконавчими листами не має.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 має шість заохочень, які застосовані до нього починаючи з липня 2023 року по січень 2025 року. Вказане суд оцінює як позитивні зміни в поведінці засудженого, який стає на шлях виправлення.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання.

Разом з тим, з досліджених в особовій справі Висновків щодо ступеня виправлення засудженого, судом з`ясовано, що в вересні 2023 року ОСОБА_3 набрав всього 47 балів, а в травні 2024 року 58 балів, та вже в січні 2025 року 87 балів, що суд оцінює критично, оскільки фактично поведінка засудженого стрімко мінилася в позитивний бік лише безпосередньо до подання матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

Крім того, судом враховано те, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року засудженому було відмовлено у звільненні умовно-достроково, а представник колонії та прокурор в 2024 році заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_3 , оскільки вважали, що останній не довів своє виправлення.

Таким чином, за останні шість місяців на думку суду, поведінка засудженого не могла змінитися на стільки кардинально в позитивний бік, щоб стати підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки лише працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надають такого права.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1