У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000522 старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Уголька Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, українця, приватного підприємця, одруженого, з повною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 12.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що 11 листопада 2024 року, близько 21 години, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Nissan», моделі «Patrol», іноземної реєстрації НОМЕР_1 республіки Румунія, разом з пасажирами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, а також ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись у підйом по ґрунтовій дорозі поміж лісового масиву в урочищі «Підкопинець» с. Велика Уголька Тячівського району у напрямку полонини «Менчул», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3«б», 2.9«а» та п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не впорався із керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого з`їхав у прірву, в якій вказаний транспортний засіб декілька разів перекинувся вниз по схилу та здійснив наїзд на сироростучі дерева, при цьому, всіх учасників дорожнього руху розкинуло на поверхню землі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Nissan» моделі «Patrol», ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, забою серця з трансмуральним крововиливом в товщу передньої стінки лівого шлуночка серця, крововиливу у серцеву сумку та органи середостіння, переломів 7,8,9,10-го ребер з права, забоїв легень, тупої травми черевної порожнини, розриву правої долі печінки, гемоперитонеуму - 150-200 мл рідкої крові, забійно-рваної рани м`яких тканин лівої половини голови, частковий відрив лівої вушної раковини, садин обличчя та правої гомілки.

Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію, вказані вище тілесні ушкодження спричинені масивними тупими твердими та тупо-гранними предметами, можливо деталями салона автомобіля марки «Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п. 2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої травми тулуба з пошкодженням органів черевної порожнини, а саме травматичного повного поперечного розриву тіла підшлункової залози та продольних розривів правої долі печінки, гемоперитонеум - 100-150 мл; органів грудної клітки, а саме переломів 7,8,9,10,11 ребер зліва на проміжку між задньо-підпахвинною та хребетною лініями, садин нижньої губи.

Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію, вони спричинені масивними тупими твердими предметами, можливо деталями салону автомобіля марки «Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п. 2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя потерпілого та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Також пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом поперечних відростків 2-го та 3-го поперекових хребців, забій колінних суглобів та тазових ділянок. Вказані тілесні ушкодження спричинені твердими тупими предметами, можливо предметами салону легкового автомобіля марки "Nissan" моделі "Patrol" в момент ДТП, яке мало місце 11 листопада 2024 року.

Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п. 2.2.2. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.

Прокурор вказує, що своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2.9 «а» та п. 12.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року. Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: смертю пасажирів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості пасажиркою ОСОБА_9 .

19.02.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком до 60 (шістдесят) днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Зокрема, прокурор звернув увагу слідчого судді на те, що ОСОБА_4 хоч і вчинив необережний злочин, однак такий відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, підозрюваний вчинив дане кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та наголосив, що наведені в клопотанні ризики є дійсними і триваючими, оскільки останній уже ухилявся від суду, а від так, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою, не може їм запобігти.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що всі ризики, на які посилається прокурор, у повній мірі не доведені, є надуманими. Зауважив, що підозрюваний не ухилявся від суду, оскільки проходив лікування. Просив врахувати молодий вік підозрюваного та те, що останній має сім`ю, у нього на утриманні перебувають 4 малолітніх дітей, та він має постійне місце проживання. Тому, просив обрати відносно останнього більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи захисника. Окрім того зазначив, що за кермом не перебував, а тому вважає підозру необгрунтованою.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника та підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 12.11.2024 року.

Слідчим суддею встановлено, що 19.02.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 12.11.2024, висновками СМЕ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , показами потерпілої ОСОБА_9 , а також висновком інженерно-транспортної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а також той факт, що він є раніше не судимим, особою молодого віку, має сім`ю та чотирьох малолітніх дітей, перебування останнього на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисту щодо необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання та слідчий суддя вважає, що вказані у клопотанні ризики існують та наведені в ньому обставини можуть перешкоджати проведенню досудового розслідування без обрання найсуворішого запобіжного заходу. Також слідчий суддя відхиляє твердження підозрюваного про те, що він не перебував за кермом, так як такі спростовуються, зокрема, даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 .

Крім того, на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив необережний злочин, який є особливо тяжким, та його молодий вік, однак зазначає, що дії останнього знаходяться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю двох пасажирів його автомобіля, завданням тілесних ушкоджень іншому пасажиру та перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння.

Слідчий суддя вказує, що ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик існує враховуючи, що ОСОБА_4 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, що дає йому можливість перетнути державний кордон навіть в умовах військового стану.

Також слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також те, що для участі підозрюваного у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, постановлялася окрема ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний не з`являвся до суду.

Наведені обставини, на переконання слідчого судді, є передумовами та можливістю для переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зауважує, що ризик впливу на потерпілу, свідків та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати в подальшому до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом. При цьому,слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний зможе вступати у позапроцесуальні відносини із учасниками кримінального провадження та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення.

За такого, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали, додані слідчим та прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами клопотання підтверджено, що в результаті ДТП за участю керованого підозрюваним ОСОБА_4 автомобіля, загинуло двоє осіб, та перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання з 11 год. 00 хв. 27.02.2025 по 19 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1