Справа № 357/4325/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_4 , прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілої - ОСОБА_11 ,

представників потерпілої - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

цивільного позивача - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 01 січня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, маючого повну вищу освіту, непрацюючого, одруженого, на утримані має малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

У обвинувальному акті про зміну обвинувачення в суді ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення, яке підтримане прокурором під час судового розгляду.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме в тому, що він 01 січня 2022 року близько 04:40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «КІА ОРТІМА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по бул. Олександрійський в напрямку парку Олександрія, що в м. Біла Церква Київської області, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, не впоравшись з керуванням автомобілем, здійснив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «FОRD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався у своїй смузі руху по бул. Олександрійський в м. Біла Церква Київської області в напрямку до пл. Соборна.

Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР), а саме:

- п. 2.3(6) ПДР, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.3(д) ПДР, в якому зазначено: «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

- п. 2.9 ПДР, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1 ПДР, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.1 ПДР, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

- п. 12.2 ПДР, відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 12.3 ПДР, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) пасажир автомобіля «FОRD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому поперечного відростка 4 поперекового хребця, перелому 9-11 ребер ліворуч, відкритого перелому дистальної фаланги 5 пальця лівої кисті, ушкодження сухожилку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 органи досудового розслідування кваліфікували за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах зазначеного обвинувачення суд вважає перш за все указати, що згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення, посилається на докази, які були безпосередньо досліджені судом.

Допитаний в судовому засіданні в порядку ст.351 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення та уточнені цивільні позови потерпілої ОСОБА_11 і цивільного позивача ОСОБА_14 не визнав.

Суду ОСОБА_7 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, повідомив, що має стаж водіння транспортними засобами з 2014 року, раніше не вчиняв ДТП, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався. У новорічну ніч з 2021 на 2022 рік, алкогольні напої не вживав, тобто був тверезий. Перед виїздом від рідних з якими зустрічав Новий рік поклав на переднє пасажирське сидіння автомобіля пакет з шоколадкою і пляшкою з шампанським, в якій він відкрутив, а потім знову закрутив дротову вуздечку, яка утримувала пробку. 01 січня 2022 року близько 4 год., керуючи автомобілем «KIA OPTIMA», рухався по бул. Олександрійському м. Біла Церква в напрямку від центра зі швидкістю 50 км/год з включеним ближнім світлом фар. На вулиці була мряка. Зустрічну машину, яка їхала з включеним ближнім світлом фар бачив. У районі заправки «ОККО» оминав калюжу на дорозі та вибоїну, у зв`язку з чим повертав кермо ліворуч та знову праворуч, через що пляшка шампанського впала, корок вилетів і вдарив його у скроню, що підтверджується шрамом на скроні. Внаслідок різкого удару корком він втратив свідомість, а до тями прийшов на наступний день у лікарні, де рідні розповіли про подію. Про те, що він здійснював маневр на дорозі, щоб об`їхати вибоїни на дорозі, він намагався пояснити слідчому, але той його не слухав. Запах алкоголю в автомобілі міг утворитися від склоомивача, який був на основі спирту і розлився внаслідок ДТП. Не може пояснити як утворився запах алкоголю з порожнини роту. Пляшка з під шампанського могла вилетіти з автомобіля через праву нижню частину лобового скла, у зв`язку з чим її не знайшли в салоні. Наявність отвору на передньому склі автомобіля, яка за розміром і формою нагадує дно пляшки з під шампанського, видно на фотографіях, долучених до доказів, зібраних досудовим розслідуванням. Винним у ДТП вважає водія «FORD FUSION», який бачив аварійну ситуацію на дорозі, але не зупинив свій автомобіль і здійснив маневр вліво.

Будучи допитаною в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_11 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, пояснила таке.

В новорічну ніч вони чоловіком та другом автомобілем «FORD FUSION» їхали центром м. Білої Церкви. Алкогольні напої не вживали. Чоловік на погане самопочуття не скаржився, мав великий стаж керування транспортними засобами, порушень ПДР ніколи не допускав. Освітлення дороги було добре, видимість гарна. Покриття дороги було рівне, без ям та інших перешкод. Їхали повільно. ЇЇ чоловік звернув увагу, що машина, яка рухалася у зустрічному напрямку, неадекватно поводиться на дорозі. Цю машину побачила метрів за 300-400. Машина, яка їхала в зустрічному напрямку маневрувала дорогою з ліва на право, потім набрала швидкість і виїхала на смугу руху їхнього автомобіля. Було чутно звук різкого збільшення роботи двигуна, ніби водій натиснув на педаль газу. ЇЇ чоловік намагався уникнути зіткнення, повернувши вправо. Від зіткнення передніми частинами автомобіля їх машину розкрутило і відкинуло в дерево внаслідок чого машина отримала також пошкодження бокової частини. Всі вибиралися з машини через передні пасажирські двері, оскільки інші двері були заблоковані. Люди, які збіглися до місця ДТП, і пасажири таксі, які їхали за їхньою машиною, допомагали вилізти з машини. У машині, з якою сталося зіткнення, був тільки водій (обвинувачений), який був без свідомості і від нього відчувався стійкий запах алкоголю. Оскільки вона не вживає алкоголю, то одразу відчула цей запах від водія, який допустив зіткнення. Коли прибули поліцейські, то жінка поліцейська також вказувала, що водій був в стані алкогольного сп`яніння. Голова водія була в крові. Цього водія з автомобіля витягували перехожі та люди, які зупинилися. Медична допомога прибула швидко. ЇЇ чоловік та товариш теж отримали травми, але невеликі, тому госпіталізації не потребували. Внаслідок ДТП у товариша були вибиті три зуба, у чоловіка теж були вибиті зуби та були забої. Обвинуваченого та її забрали різними бригадами, однак обох госпіталізували до Білоцерківської лікарні, де обвинувачений кричав, лаявся. Персонал лікарні вказував, що водій, якого доставили з місця ДТП, п`яний. Внаслідок ДТП отримала перелом трьох ребер, відкритий перелом мізинця і перелом хребця, забій грудної клітини, живота. На досудовому слідстві добровільно передала слідчому 3 рентгенівські знімки, диск з МТР і копію виписки з лікарні, які їй повернуті не були. Також під час допитів вона повідомляла слідчому, що водій (обвинувачений) був п`яний, але їй не відомо чому слідчий не зазначив про це в протоколі допиту від 9 лютого 2022 року. Всі знали про цю обставину. Слідчий також знав про це і наголошував, що цю обставину ще треба довести. З матеріалами не знайомилася, оскільки не бажала, протокол про відкриття матеріалів підписала. У ході досудового розслідування її опитували в лікарні, а потім допитував слідчий. Вона підписала надрукований протокол допиту і не знала, що можна було робити зауваження та доповнення до протоколу, довіряла слідчому. Підтримала змінений цивільний позов з підстав, зазначених в ньому, та відмовилася від позову до страхової компанії, яка вже здійснила відшкодування. Додатково зазначила, що якби обвинувачений визнав свою вину вона не мала б до нього претензій, але оскільки він заперечує винуватість, то йому має бути призначене покарання по закону.

Показання обвинуваченого та потерпілої, отримані судом згідно з положеннями КПК України і сприймались ним безпосередньо, а тому є допустимими і одночасно належними доказами у справі, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення, і є оціненими у сукупності із іншими доказами у справі, зокрема, показаннями свідків сторони обвинувачення.

Так, свідки, будучи допитаними відповідно до вимог ст. 352 КПК України та попередженими за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, кожен окремо, дали суду такі показання.

Свідок і цивільний позивач ОСОБА_14 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, у судовому засіданні повідомив наступне.

Стаж водіння починається з 2003 року, має досвід керування різними транспортними засобами, яких було близько 30. ДТП за його участю не було. Автомобіль «FORD FUSION був придбаний в США і після відновного ремонту ним користувався декілька тижнів. Зустрічаючи Новий рік, алкогольні напої не вживав. В ОСОБА_16 він разом з дружиною та товаришем приїхали близько четвертої години 01 січня 2022 року. Швидкість руху їхнього автомобіля була близько 50 км/год. Їхали з увімкненим ближнім світлом фар, видимість була хороша, снігового покриття на асфальті не було, однак йшла мряка. Дорога була рівна без перешкод, дві полоси руху були розділені суцільною лінією, їхали в лівій полосі. За ними їхало таксі. Від керування автомобіля не відволікався. Коли побачив зустрічний автомобіль, який на дорозі маневрував зліва на право, то звернув на це увагу дружини та товариша. Зустрічний автомобіль спочатку їхав з приблизною швидкістю 30-40 км/год. Потім водій зустрічного автомобіля вирівняв траєкторію руху і 300-400 метрів їхав прямо. Однак в подальшому зустрічний автомобіль різко набрав швидкість, мабуть більше 100 км/год, і різко за 3-5 метрів до їхнього автомобіля виїхав на їхню полосу руху. Це сталося за декілька секунд, а тому він встиг лише трохи з`їхати з лівої полоси в праву, можливо до середини розділової полоси. Зупинитися і чи прийняти правіше не було можливості. Удар прийшовся у передню водійську частину автомобіля і колесо. Від удару їхній автомобіль розвернуло і викинуло на газон, де правими задніми пасажирськими дверями сталося зіткнення з деревом. Після ДТП автомобілі не зміщувалися. Водійські двері їхнього автомобіля були заблоковані, а тому вилазили через передні пасажирські двері. Товариша теж доставали через ці двері. У результаті ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, (забої, садна, легкий струс головного мозку). Також були вибиті зуби, однак слідчий цього не зафіксував. На місці ДТП він проходив тест на стан сп`яніння і було підтверджено, що він тверезий. Всім, хто був в його машині допомагали вилазити з машини пасажири, які їхали в автомобілі за ними. Коли вилізли з машини намагалися дістати водія, який спричинив ДТП, однак водійські двері були заблоковані. Домкратом вибили праве пасажирське скло та діставали водія, який був без свідомості і від якого чувся різкий запах алкоголю. Перше враження було, що водій мертвий. Коли приїхала швидка медична допомога водій прийшов до тями. Медичні працівники теж вказувати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські, які дуже швидко прибули на місце ДТП та допомагали витягувати обвинуваченого з машини, теж зазначали, що від нього (обвинуваченого) відчувається різкий запах алкоголю і вони зможуть це підтвердити в суді. У лікарні, куди був доставлений обвинувачений, останній влаштував бійку у зв`язку з чим був викликаний наряд поліції, який теж зафіксував, що ОСОБА_7 був п`яний. Слідчому, у тому числі при проведенні допиту, вказували, що обвинувачений в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, але слідчий казав, що цю обставину ще треба довести і не зафіксував у протоколі цю обставину. Було не зовсім зрозуміло, що потрібно було ще доводити у ситуації, коли поліцейські, які прибули на місце ДТП, лікарі швидкої допомоги, медичний персонал лікарні і поліцейські, які прибули за викликом у лікарню, вказували наявність у особи ( ОСОБА_7 ) стану алкогольного сп`яніння. Довіряв слідчому, а тому зауваження на протокол допиту не робив. Слідчий ОСОБА_17 проводив огляд місця події, щось фіксував, але він (свідок) не надавав цьому значення. Поняті теж були при огляді. Щодо цивільного позову ОСОБА_14 зазначив, що проводив оцінку завданих збитків, яку однак визначили з урахуванням курсу долара, який був на час ДТП. Матеріальні збитки страхова компанія відшкодувала, а тому він не має до неї претензій. Моральну шкоду просив стягнути з обвинуваченого, яка виражалася в зміні способу життя, оскільки певний період часу не працював, був позбавлений можливості користування автомобілем, який планувався використовувати під час виконання певних робіт, втраті заробітку. Автомобіль, який був переданий йому на зберігання як речовий доказ не зберіг, оскільки він відновленню не підлягав, про що вказано в експертизі.

В ході судового розгляду прокурором заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_18 в режимі відеоконференцзв`язку шляхом здійснення відеовиклику у месенджері «Telegram» на абонентський номер телефону НОМЕР_4 , яке обґрунтовано тим, що вказаний свідок перебуває поза межами України, а саме в Королівстві Данія та найближчим часом повернутися до України не має можливості. Також вказано, що свідок не має українського електронного підпису та акаунтів українських банківських установ, тому відповідно не має можливості належним чином створити електронний кабінет, для проведення його допиту в режимі відеоконференцзв`язку з використанням інтернет-порталу https://vkz.court.gov.ua/. Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2023 клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів з метою допиту свідка ОСОБА_18 задоволено. На виконання вимог ч.4 ст.336 КПК України, свідку засобами електронної пошти направлено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки свідка, отримання якої підтверджено у судовому засіданні.

Сторона захисту, потерпіла та її представник не заперечували проти допиту свідка ОСОБА_18 у вказаному порядку з огляду на обставини, що склалися в у ході розгляду цього провадження.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів свідок ОСОБА_18 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, повідомив, що 01 січня 2022 року він та подружжя Тихоневичів повільно їхали центром м. Білої Церкви, оскільки розглядали місто. Снігу видно не було, але було сиро. Водій ОСОБА_14 рухався в правій полосі і звернув їхню увагу на поведінку зустрічного білого автомобіля, який поводиться на дорозі дивно. Через декілька секунд сталося зіткнення на їхній полосі руху. ОСОБА_14 намагався уникнути зіткнення, але цього не сталося. Зіткнення відбулося передніми частинами автомобілів, про що свідчили пошкодження. Після цього автомобіль Тихоневичів відкинуло в дерево на газоні. Після зіткнення втратив свідомість, а коли прийшов до тями переліз на переднє пасажирське сидіння, оскільки задні двері були заблоковані. З машини через передні пасажирські двері його доставали сторонні люди. Водія автомобіля, який допустив зіткнення, не бачив. Люди, які були біля місця ДТП, казали, що водій, який допустив зіткнення, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Безпосередньо його не госпіталізували, але він проходив обстеження в лікарні.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_19 , у тому числі відповідаючи на питання, пояснив, що 01 січня 2022 року близько 5 год він їхав як пасажир таксі у напрямку центру м. Білої Церкви. Таксі їхало з приблизною швидкість 50-60 км/год. Снігу та дощу не було, але було сиро, освітлення було достатнє. Їхній автомобіль їхав позаду чорного автомобіля «FORD FUSION», що рухався у своїй смузі руху ближче до правого краю дороги. У цей чорний автомобіль в`їхав білий автомобіль «KIA OPTIMA», це могло статися лише якщо водій білого транспортного засобу різко вивернув руль. Відбулось лобове зіткнення передніми частинами автомобілів на правій полосі руху. Білий автомобіль розвернуло, а чорний автомобіль розвернуло і викинуло на узбіччя правої полоси в дерево боковою частиною. У білому автомобілі він розбив лобове скло, хтось розбив вікно передньої пасажирської двері, відкрили двері і достали водія, який був напівсвідомому стані (дихав з хрипами і здійснював певні рухи) і лежав на передніх водійському і пасажирському сидіннях. В автомобілі був запах алкоголю, а не запах склоомивача, розбитих пляшок в автомобілі не бачив. Також відчувався запах алкоголю при нахиленні до водія, голова якого була в крові. Під`їхала швидка медична допомога і водія передали її працівникам. Під час досудового розслідування не допитувався, хоча і залишав свої анкетні дані працівникам поліції.

Допитана як свідок працівник Управління патрульної поліції м. Біла Церква в Київській області ОСОБА_20 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, суду пояснила таке. В ніч з 31 грудня 2021 року на 01січня 2022 року вона патрулювала вулиці м. Білої Церкви разом із своїм напарником ОСОБА_21 в складі екіпажу «комета 701». В ході патрулювання близько 4 години неподалік заправки «ОККО» по бульвару Олександрійському їх екіпаж самостійно виявив ДТП з двома автомобілями, які мали сильні механічні пошкодження. Щодо механізму ДТП свідок вказала, що з обстановки пригоди вбачалося, що водій автомобілю «КІА ОРТІМА» виїхав на полосу руху автомобіля «FORD FUSION», де допустив зіткнення. Обидва автомобілі розвернуло, а автомобіль «FORD FUSION» після цього відкинуло в дерево. На місце ДТП були викликані відповідні служби. До місця ДТП з`їхалося багато патрульних, які допомагали в наданні допомоги постраждалим. Одразу почали надавати першу необхідну допомогу водієві автомобіля «КІА ОРТІМА», якого від удару відкинуло з водійського сидіння на пасажирське, оскільки ноги були на водійській частині автомобіля, а тулуб - на пасажирському сидінні. Водій був в крові. В автомобілі було чудно запах алкоголю з боку водія. Пляшок з під алкоголю в машині не було. Після прибуття швидкої медичної допомоги було госпіталізовано пасажирку автомобіля «FORD FUSION» та водія автомобіля «КІА ОРТІМА». За відомчими інструкціями, якщо водія, якого госпіталізували, не вдалося одразу опитати на місці ДТП, то для проведення опитування в лікарню направляється окремий екіпаж, що і було зроблено. Слідчому ОСОБА_22 повідомили діагноз водія «КІА ОРТІМА», поставлений лікарем швидкої допомоги при госпіталізації до лікарні, у тому числі щодо гострої алкогольної інтоксикації.

У судовому засіданні свідок працівник Управління патрульної поліції у м. Біла Церква Київської області ОСОБА_21 , який безпосередньо перебував на місці події 01 січня 2022 року, серед іншого, у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, повідомив, що разом із поліцейською ОСОБА_20 в складі екіпажу «комета 701» здійснювали патрулюванням. Їх екіпаж перебував на місці події до приїзду слідчої оперативної групи, при цьому побачили що водій автомобіля «КІА ОРТІМА» ( ОСОБА_7 ) після зіткнення транспортних засобів виявився заблокованим у власному авто. Задні двері автомобіля відкривалися, а передні двері автомобіля було деблоковоно. Під час допомоги водію цього автомобіля, а саме зрізанні водійського паска безпеки та витягуванні водія, свідок опинився в середині автомобіля «КІА ОРТІМА» та відразу відчув запах спирту, при цьому відчував запах алкоголю саме від ОСОБА_7 . Також свідок зазначив, що в автомобілі пляшок із спиртним виявлено не було. При опитуванні водія «FORD FUSION» вдалося встановити, що водій автомобіля «КІА ОРТІМА» різко виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення. Внаслідок цього автомобілі розвернуло, а автомобіль FORD FUSION ще відкинуло в дерево. Передні частини обох автомобілів були пошкоджені, а «FORD FUSION» мав ще пошкодження правової бокової частини.

Водночас, в ході допиту ОСОБА_21 користувався власними нотатками та повідомив суду про те, що 01 січня 2022 року о 05 год. 30 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення із закладу охорони здоров`я, про те що ОСОБА_7 доставлений до лікарні з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, гостра алкогольна інтоксикація. Слідчому також повідомлявся діагноз з яким водія автомобіля «КІА ОРТІМА» було госпіталізовано.

В подальшому ОСОБА_21 прибув до лікарні, в яку було доставлено водія ОСОБА_7 , з метою опитати останнього, але до водія не потрапив, тому вдалося лише поспілкуватися із медсестрою, яка повідомила що ОСОБА_7 перебуває у стані сп`яніння. Про це рапортом доповіли керівництву.

Допитаний як свідок поліцейський патрульної поліції у м. Біла Церква УПП у Київській області ОСОБА_23 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, повідомив, що він був на місці ДТП 01 січня 2022 року як допоміжний екіпаж, який побачив подію в процесі патрулювання. За яких обставин сталося ДТП свідку не відомо, однак білий автомобіль був на проїзній частині, чорний-на газоні. До чорного автомобіля він не підходив. Поліцейська ОСОБА_24 попросила зрізати пасок безпеки у білому автомобілі, оскільки з автомобіля не можливо було дістати людину, яка лежала на пасажирському сидінні. Ця людина була в безпорадному стані, в крові, очі були відкриті, здійснювала певні рухи. Словесний контакт з цією людиною не встановлював. Не пам`ятає чи був запах алкоголю, оскільки пройшло багато часу. На місці ДТП було багато патрульних екіпажів і він повернувся до патрулювання, оскільки його допомога більше не була потрібна. Тобто його участь звелася лише до деблокування людини, яку потім витягували через праві пасажирські двері. Коли діставали постраждалого вже приїхала швидка медична допомога.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , який працює лікарем-анестезіологом Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (далі- КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2») згадав ОСОБА_7 після для огляду історії хвороби №3 (за період лікування ОСОБА_7 з 01.-11.01.2022 року). Пригадавши пацієнта лікар, у тому числі відповідаючи на питання, повідомив суду, що хоча він за посадою є лікарем анестезіологом, проте в лікарні виконує і функції реабілітолога, у тому числі в приймальному відділенні і відділенні інтенсивної терапії. ОСОБА_7 , крім іншого, було доставлено 01 січня 2022 року о 5 год. 30 хв. із травмами, в стані психоемоційного збудження та з вираженими ознаками стану алкогольного сп`яніння, пацієнт не був доступний продуктивному контакту, його стан був тяжкий, але він не потребував перебування у відділенні інтенсивної терапії. Хоча стан сп`яніння встановлюється шляхом лабораторних досліджень, однак в лікарні немає апарату, за допомогою якого проводиться таке дослідження і кров на вміст алкоголю в крові на набиралася. Він як лікар проводив огляд пацієнта і оцінив його стан, дані про які записав в історію хвороби. Серед іншого лікар повідомив, що записуючи «виражений запах алкоголю в повітрі», мав на увазі саме запах алкоголю з рота пацієнта ОСОБА_7 , проте він так не вказав. За його суб`єктивною оцінкою це було алкогольне сп`яніння середньої тяжкості. Пацієнт кричав, нецензурно виражався, у тому числі щодо медичних працівників. Не виключено, що стан психоемоційного збудження був викликаний тяжкою черепномозковою травмою. У виписці з історії хвороби не вказано про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. У карті виїзду швидкої медичної допомоги також було вказано про наявність у ОСОБА_7 гострої алкогольної інтоксикації.

Свідок ОСОБА_26 , який працює лікарем-нейрохірургом КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», після ознайомлення з картою стаціонарного хворого ОСОБА_7 суду вказав, що не пам`ятає ОСОБА_27 як хворого, його стан при госпіталізації і діагноз. Відповідаючи на питання свідок указав, що дані про перебування пацієнта в стані алкогольного сп`яніння в історії хвороби пацієнта відсутні. Карта заводилася медичними працівниками приймального відділення, а наповнювалася ним як лікуючим лікарем. Про гостру алкогольну інтоксикацію вказувала швидка медична допомога, проте для лікаря, який проводив лікування хворого, ці записи не мають значення, оскільки діагноз встановлюється саме лікуючим лікарем. Для способу лікування не має значення перебування пацієнта в стані алкогольного сп`яніння, цей стан може бути врахований при визначення тяжкості стану пацієнта. В лікарні не проводиться дослідження крові пацієнтів на стан сп`яніння.

Так, експерти, будучи допитаними відповідно до вимог ст. 356 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, кожен окремо, дали суду такі показання.

Лікар судово-медичний експерт Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_28 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, у судовому засіданні повідомив наступне.

При проведенні судово-медичної експертизи за медичною документацією він за власною ініціативою з метою отримання консультації направив медичну документацію до рентгенолога Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, оскільки не є фахівцем у галузі рентгенології, зі слідчім ці дії не погоджував, оскільки не зобов`язаний здійснювати таке погодження. Не заперечив, що в постанові про призначення експертизи не було надано дозволу на залучення інших спеціалістів. Також погоджується, що у висновку судово-медичної експертизи не вказано дані фахівця, який проводив дослідження, окрім його посади. При проведенні експертизи досліджувалась медична карта стаціонарного хворого. Складений ним висновок підтримує, при проведенні експертизи за межі своїх повноважень не виходив.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів завідувач відділу фототехнічних та портретних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_29 , у тому числі відповідаючи на уточнюючі питання, повідомив, що при складанні висновку зазначив про попередження про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та поставив свій підпис, оскільки йому відомий зміст вказаних статей КК України та він усвідомлює відповідальність за вказаними статтями КК України. При складанні висновку за межі своєї компетенції не виходив, був об`єктивним та неупередженим. Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) розповсюджується на працівників експертних установ Міністерства юстиції України. В процесі дослідження керувався Методикою проведення фототехнічної експертизи, затвердженою Міністерством внутрішніх справ, відповідно до якої він мав право досліджувати графічні зображення, в тому числі зображення (фото) документів. Водночас, технічна експертиза документів не може досліджувати графічні файли в частині дослідження їх метаданих, тобто інформації, яка в цих файлах міститься. Окрім графічного зображення файли містять й інформацію про умови зйомки, про засоби, які використовувались, та інші характеристики зйомки. Оскільки на експертизу надійшли саме цифрові зображення, то дослідження проведено в рамках фототехнічної експертизи. Невідповідність назви досліджуваних файлів у заяві захисника про проведення експертизи та на флеш-накопичувачі відображена у висновку, оскільки ці дані йому стали відомі в ході проведення експертизи. При цьому, проведено дослідження наявних на флеш-накопичувачі файлів. Щодо зазначення у пункті «на експертизу надано: диск для лазерних систем зчитування в кількості 1 (однієї) шт.», у той час як в інших пунктах та розділах висновку зазначено про надання на експертизу флеш-накопичувача, експерт посилався на технічну помилку у пункті «на експертизу надано», в ході експертизи досліджувався саме флеш-накопичувач. Ніякі інші носії крім флеш-накопичувача, на експертизу не надавалися. Окремо указав, що оскільки досліджувані зображення містили друкований текст, то він назвав зображення документом. Висновок підтримує у повному обсязі.

Сторони в установленому порядку відкрили та надали суду докази та документи, подані на підтвердження законності здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 та отримання фактичних даних, які вказують на наявність (відсутність) фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню. Надані суду докази та документи досліджені відповідно до вимог ст. 358 КПК України.

Так, стороною обвинувачення надано такі докази та документи, з яких видно таке.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні (далі-ЄРДР) № 0000008 видно, що 01 січня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (т. 2, а.п. 1).

Відповідно до доручення про початок досудового розслідування, наданого 01 січня 2022 року заступником начальника управління поліції - начальником слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, ввести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування доручено старшому слідчому відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_30 (далі-слідчий ОСОБА_22 ) (т. 2, а.п. 3).

Згідно з повідомленням про початок досудового розслідування від 01 січня 2022 року (вих. №1191 від 04 січня 2022 року) старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУІІП в Київській обстави ОСОБА_31 повідомив керівника Білоцерківської окружної прокуратури про подію, відомості про яку внесено до ЄРДР за № 0000008 від 01 січня 2022 року (т. 2, а.п. 2).

Постановою про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року визначено, що у кримінальному провадженні №0000008 від 01 січня 2022 року повноваження прокурора здійснюватиме група прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і останній є старшим прокурором групи прокурорів(т. 2, а.п. 4-5).

Відповідно до протоколу огляду місця події вбачається, що огляд за участю понятих проводився слідчим ОСОБА_22 01 січня 2022 року з 5.10 год до 06.15 год. від бул. Олександрійського до пл. Волі при штучному освітленні, невеликому дощі. Конкретне місце ДТП, технічні дані засобів фіксації у протоколі не зазначено. Вказано, що число смуг для руху в напрямку огляду та зустрічному напрямку по 2, їх ширина кожна по 2 м, ширина узбіччі 1,1 м., ширина розділяючої полоси 0,2 м., до проїзної частини прилягають бордюри. Положення транспортних засобів на місця пригоди, наявність елементів дороги, транспортного засобу зафіксовано на схемі. Також вказано, що слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами не виявлено.

Згідно зі схемою до протоколу від 01.01.2022 ДТП зафіксовано в м. Біла Церква по вул. Бульвар Олександрійський поблизу АЗС «ОККО» (позначка 5 схеми). В місці ДТП проїзна частина вул. Бульвар Олександрійський має по дві смуги руху в кожному напрямку, які між собою розділенні подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки. Ширина правої та лівої смуги руху в напрямку площі «Волі» становить 3,8 м та 3,2 м відповідно. Ширина правої та лівої смуги руху в напрямку м. Сквира становить 3,8 м та 3,2 м відповідно. З обох боків до проїзної частини прилягають бордюри (позначки 6 схеми), за якими розташований тротуар (позначка 7 схеми). Прив`язки здійснювались до електроопори ЛЕП №431, яка встановлена зліва від проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський, відносно напрямку руху до м. Сквира (позначка 3 схеми). Автомобіль «FORD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_3 (позначка 1 схеми) розташований справа від проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський відносно напрямку руху до площі «Волі», передньою частиною направлений від проїзної частини. Автомобіль знаходиться на відстані 2,4 м вправо від переднього правого колеса автомобіля «КІА ОРТІМА» до заднього лівого колеса, та на відстанях 11,9 м та 12,4 м від електроопори №431 в бік площі «Волі» до заднього правого та переднього правого колеса відповідно. Автомобіль «КІА ОРТІМА», реєстраційний номер НОМЕР_2 (позначка 2 схеми) розташований на половині проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський, яка призначена для руху в бік площі «Волі», передньою частиною спрямований в бік площі «Волі». Автомобіль знаходиться на відстані 10,8 м від електроопори №431 в бік площі «Волі» до заднього лівого колеса, та на відстанях 2,8 м та 2,9 м віл лівого краю лівої смуги руху призначеної для руху в бік площі «Волі» до заднього лівого та переднього лівого колеса відповідно. Осип уламків пластику та деталей автомобілів (позначка 4 схеми). Як зображено на схемі осип розпочинається на правій смузі призначеній для руху в бік площі «Волі» на відстані 3,3 м від електроопори №431 в бік площі «Волі» та на відстані 1,8 м від лівого краю смуги руху. Від свого початку осип направлена в бік площі «Волі», займаючи собою всю ширину правої смуги руху до площі, правий край лівої смуги руху до площі та частин тротуару. Закінчення осипу розташоване за кінцевим положенням автомобіля «КІА ОРТІМА» на відстані 13,2 м від переднього правого колеса автомобіля «КІА ОРТІМА» в бік площі. Також на схемі підписано, що автомобіль «FORD FUSION» рухався по половині проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський призначеній для руху в напрямку площі «Волі», а автомобіль «КІА ОРТІМА» рухався у зустрічному напрямку по половині проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський призначеній для руху в напрямку м. Сквира (т. 2 а.п. 10-13).

До протоколу додано ілюстровані таблиці, на яких зафіксовано розташування та механічні пошкодження автомобілів, які потрапили в ДТП (т.2, а.п. 14-30).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02 січня 2022 року автомобілі «FORD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та «КІА ОРТІМА», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з механічними пошкодженнями утвореними в ході дослідженого ДТП визнані речовими доказами (т.2, а.п.31).

Заявами від 09 лютого 2022 року ОСОБА_11 заявила клопотання про залучення її до провадження як потерпілої (т.2 а.п. 44) та, крім іншого, надала дозвіл працівникам поліції та правоохоронним органам, а також суду на використання її медичних документів при проведенні судово-медичних експертиз у цьому провадженні та використання як доказу у досудовому розслідуванні та суді. Також потерпіла надала для проведення судово-медичної експертизи 4 рентген знімки, з довідкою описом до них і диск з КТ (т. 2, а.п. 48).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09 лютого 2022 року слідчий ОСОБА_22 у присутності медичного реєстратора інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_32 вилучив у володільця документів ОСОБА_32 історію хвороби на ім`я ОСОБА_11 (т.2, а.п. 55). У додатку до цього протоколу, який має назву: «Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду», зазначено історію хвороби на ім`я ОСОБА_11 без посилання на конкретні дані, які характеризують вилучені документи та їх об`єм (т.2, а.п. 56).

За даними висновку судово-медична експертизи № 196/д від 16 лютого 2022 року судово-медичну експертизу проведено за медичною документацією на ім`я ОСОБА_11 . З мотивувальної частини висновку вбачається, що експерт досліджував медичну карту стаціонарного хворого №4 1 хірургічного відділення КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» на ім`я ОСОБА_11 . Також у висновку вказано, що медична документація була направлена для надання консультації рентгенологом Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від якого отримано висновок. За результатами проведеної експертизи встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_11 встановлені наступні ушкодження: перелом поперечного відростка 4 поперекового хребця, перелом 9-11 ребер ліворуч, відкритий перелом дистальної фаланги 5 пальця лівої кисті, ушкодження сухожилку. Ці ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (понад 3 тижні) (т.2, а.п. 59-60).

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи від 31 березня 2022 року №СЕ-19/111-22/488-1Т первинний контакт автомобілів «FORD FUSION» та «КІА ОРТІМА» відбувся передньою частиною автомобіля «КІА ОРТІМА» з переднім лівим кутом автомобіля «FORD FUSION». В момент первинного контакту цих автомобілів, направляючі їх повздовжніх осей розташовувались під кутом близько 130±5°, при відхилені направляючої повздовжньої вісі автомобіля «КІА ОРТІМА» вправо по відношенню до повздовжньої вісі автомобіля «FORD FUSION». Зіткнення автомобілів сталось на половині проїзної частини вул. Бульвар Олександрійський, яка призначена для руху в напрямку до площі «Волі» перед початком слідів осипу уламків пластику та деталей авто. Встановити більш точне розташування відносно елементів дороги місце зіткнення автомобілів неможливо з причин відсутності для цього необхідного комплексу слідової інформації. При дослідженні наявних на автомобілі «FORD FUSION» пошкоджень виявлено пошкодження деталей правої бокової частини (задня права дверка та заднє праве крило), які виникли не під час його контакту із автомобілем марки «КІА ОРТІМА», а під час його контакту з іншим об`єктом, який в межах проведеної експертизи встановити неможливо з причин відсутності в наданих на дослідження матеріалах характеристик даного об`єкта. При дослідженні наявних на автомобілі «КІА ОРТІМА» пошкоджень, які могли виникнути під час його контакту з іншими транспортними засобами чи елементами дороги не виявлено. (т.2 а.п. 66-72).

У висновках судової інженерно-транспортної експертизи від 31 березня 2022 року №СЕ-19/111-22/491-ІТ вказано, що на момент огляду система робочого гальма автомобіля «КІА ОРТІМА» знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані через руйнування шлангу приводу гальмівного механізму переднього лівого колеса та зміщення з місця свого конструкційного розташування живильного резервуару головного гальмівного циліндра. Рульове керування цього автомобіля знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані по причині руйнування картера рульового механізму Елементи підвіски знаходяться в технічно-несправному, непрацездатному стані по причині деформації підрамника підвіски передніх коліс та руйнування його з`єднання з кузовом автомобіля в передній лівій та правій його частині, руйнування цапфи підвіски переднього лівого колеса, руйнування цапфи підвіски переднього правого колеса, та руйнування шарнірного з`єднання стабілізатора поперечної стійкості підвіски передніх коліс з правою його стійкою. Ці несправності виникли в момент ДТП.

При дослідженні рульового керування, елементів підвіски та гальмівної системи автомобіля марки «КІА ОРТІМА» несправностей гальмівної системи, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, несправностей рульового керування, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового- керування перед ДТП, та несправностей елементів підвіски, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП не виявлено (т.2, а.п. 80-84).

Згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи від 31 березня 2022 року №СЕ-19/111-22/490-ІТ на момент огляду система робочого гальма наданого на дослідження автомобіля «FORD FUSION» знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані по причині роз`єднання головного гальмівного циліндра з його живильним резервуаром. Дана несправність виникла під час ДТП; рульове керування цього автомобіля знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані по причині деформації лівої рульової тяги; елементи підвіски знаходяться в технічно-несправному, непрацездатному, стані по причині деформації амортизаційної стійки підвіски переднього лівого колеса, деформації ричага підвіски переднього лівого колеса та руйнування з`єднання штанги стабілізатора поперечної стійкості підвіски передніх коліс з його лівою стійкою. Ці несправності виникли під час ДТП. При дослідженні рульового керування, елементів підвіски та гальмівної системи автомобіля марки «FORD FUSION» несправностей гальмівної системи, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма перед ДТП, несправностей рульового керування, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, та несправностей елементів підвіски , що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед ДТП не виявлено (т.2 а.п. 92-96).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення, історія хвороби №3 ОСОБА_7 перебував на лікуванні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з 01 до 11 січня 2022 року. Клінічний діагноз: поєднана краніоторакальна травма. ТВЧМТ. Перелом кісток основи черепа. Забій головного мозку важкого ступеню тяжкості. Перелом верхньої щелепи за типом ЛєФор-2. Травматичний відкритий перелом нижньої щелепи зі зміщенням уламків. ЗТТК. Перелом 8 ребра зліва. Геморагічний забій обох легень. Забійні рани лиця (т.2 а.п. 112).

Стороною обвинувачення також надані докази, які підтверджують, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.2 а.п. 111), одружений (т.2 а.а.114), має неповнолітню дитину, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.п. 115), на спеціальних обліках у психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.п.п 116).

Із досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_7 , складеної фахівцем Білоцерківського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_33 на запит суду, видно відсутність проблемних питань, на які повинні бути спрямовані заходи впливу. Аналіз інформації свідчить про низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ймовірної небезпеки для суспільства. Враховуючи зазначене, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе (т.1, а.п. 41-45).

Інших доказів та документів стороною обвинувачення не надано.

Потерпіла ОСОБА_11 заявила позов про стягнення на її користь з відповідача ПрАТ СК «ВУСО»: коштів на лікування на суму 6400, 76 грн; моральної шкоди на суму 320 грн; з відповідача ОСОБА_7 моральну шкоду на суму 99680 грн, витрати на правничу допомогу на суму 8000 грн, долучивши документи, якими вона обґрунтовувала заявлені вимоги (т. 1, а.п. 61-78).

Позивач ОСОБА_14 заявив позов про стягнення на його користь: з відповідача ПрАТ СК «ВУСО» матеріальну шкоду на суму 130 000 грн, з відповідача ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 234 843,01 грн та моральну шкоду на суму 50000 грн, долучивши документи, якими він обґрунтовував заявлені вимоги (т.1, а.п.47-58).

Між ПрАТ СК «ВУСО» та цивільними позивачами ОСОБА_11 і ОСОБА_14 13 вересня 2022 року були укладені угоди про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 13 вересня 2022 року (т.1, а.п. 164- 169) у зв`язку з чим цивільні позивачі відмовилися від позовних вимог до ПрАТ СК «ВУСО», про що подали відповідні заяви (т. 1, а.п. 170, 171).

У подальшому потерпіла ОСОБА_11 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн і розподіл процесуальних витрат, долучивши документи, якими вона обґрунтовувала заявлені вимоги (т. 4 а.п. 125-127).

Цивільний позивач ОСОБА_14 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн, матеріальної шкоди в розмірі- 234 843,00грн і розподіл процесуальних витрат, долучивши документи, якими він обґрунтовував заявлені вимоги (т. 4 а.п. 139-141).

Сторона захисту, заперечуючи допустимість наданих стороною обвинувачення доказів та задоволення позовів, поданих потерпілою і цивільним позивачем, подала наступні клопотання про визнання доказів недопустимими та долучила попередньо відкриті стороні обвинувачення, потерпілій, її представнику, цивільному позивачу такі зібрані докази.

Клопотання про визнання недопустимим всіх доказів, зібраних органом досудового розслідування, сторона захисту мотивувала наступним.

01 червня 2022 року під час виконання вимог ст. 290 КПК України ОСОБА_7 разом з захисником, ознайомлюючись з відкритими матеріалами кримінального провадження, здійснили фотографування всіх матеріалів на особисті мобільні телефони.

Під час вивчення постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року (зображення якої містяться на файлі «ІМG_20220601_153652.jpg» та «ІМG_20220601_153701.jpg»), було встановлено, що станом на 01 червня 2022 року, вона не мала підпису першого заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_34 . Також у ході вивчення доручення старшому слідчому Білоцерківського РУН ГУ НП в Київській області майору поліції ОСОБА_22 про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року (зображення якої міститься на файлі «ІМG_20220601_154856.jpg») було встановлено відсутність підпису прокурора Білоцерківської прокуратури ОСОБА_4 .

Разом з цим 07 листопада 2022 року під час вивчення в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області матеріалів кримінального провадження було зроблено фотознімки постанови визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні датованої 02 січня 2022 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження (зображення якої міститься на файлах «20221107_114832.jpg», «20221107_114845.jpg»), та доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року (зображення якого міститься у файлі «20221107_115022.jpg»), вивченням яких було встановлено що ці документи мають підписи відповідно першого заступника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_34 та прокурора Білоцерківської прокуратури ОСОБА_4 .

На підтвердження того, що постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року та доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року на момент завершення досудового розслідування не були підписані уповноваженими особами, сторона захисту надала фотокопії зображень «ІМG_20220601_153652.jpg», «ІМG_20220601_153701.jpg», «ІМG_20220601_154856.jpg», «20221107_114832.jpg», «20221107_114845.jpg», «20221107_115022.jpg» та в висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року, який складений за результатами дослідження зазначених графічних файлів і містить відповіді щодо наявності ознак їх монтажу, співпадінь та відмінностей між групами файлів.

Відповідно до висновку фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року, виходячи з метаданих графічних файлів та результатів дослідження у файлах «20221107_114832.jpg», «20221107_114845.jpg», «20221107_115022.jpg», «ІМG_20220601_153652.jpg», «ІМG_20220601_153701.jpg» та «ІМG_20220601_154856.jpg» ознак монтажу не виявлено.

У графічних файлах «20221107_114832.jpg» та «ІМG_20220601_153652.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень. У графічних файлах «20221107_114845.jpg» та «ІМG_20220601_153701.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_114845.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_153701.jpg».

У графічних файлах «20221107_115022.jpg» та «ІМG_20220601_154856.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_115022.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_154856.jpg» (т. 3, а.п. 88-98).

Сторона захисту стверджувала, що у зв`язку з тим, що на момент завершення досудового розслідування не було підписано постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року зібрані стороною обвинувачення докази є не допустимим. Відсутність у дорученні про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року підпису прокурора також свідчить, про відсутність повноважень у слідчого на надання доступу до матеріалів і істотне порушення вимог КПК України.

Також сторона захисту заперечила допустимість доказів, зібраних стороною обвинувачення у ході виконання ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 28 січня 2022 року про здійснення тимчасового доступу до речей та документів, та похідних від них доказів, стверджуючи про таке.

Слідчий ОСОБА_22 подав на розгляд слідчого судді погоджене з прокурором клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації ОСОБА_11 з можливістю їх вилучення. У цьому клопотанні слідчий зазначив анкетні дані трьох осіб ( ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ) документи щодо яких просив надати доступ.

У подальшому слідчий подав до суду не погоджену з прокурором заяву про уточнення цього клопотання.

Слідчий суддя не перевірив наявність повноважень прокурора у провадженні, та маючи у клопотанні три види анкетних даних особи ( ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ), самостійно на свій розсуд вибрав один з трьох наведених варіантів даних особи, до документів яких надав доступ. Тобто, як стверджував захисник, ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 28 січня 2022 року у справі № 357/820/22 прийнята з істотним порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України.

Крім того, хоча зазначеною ухвалою надано слідчому ОСОБА_22 дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації з можливістю їх вилучення, а саме: медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншої медичної документації про стаціонарне лікування останньої у медичному закладі в період 01 по 13 січня 2022 (рентген знімків, лабораторних досліджень, КТ та МРТ-досліджень), що перебувають у володінні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», проте слідчий не дотримався цього судового рішення.

Так, 09 лютого 2022 року слідчий, прибувши до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», з 11.00 год. До 11.30 год. здійснив тимчасовий доступ до «історії хвороби на ім`я ОСОБА_11 », зазначивши її (історії хвороби) володільцем фізичну особу ОСОБА_35 .

Проте, у відповіді на адвокатський запит КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 17 жовтня 2022 року за № 03-05/1517 повідомило, що не надавало довіреності ОСОБА_32 на здійснення нею представництва установи.

Тому захисник вважає, що слідчий здійснив вилучення «історії хвороби на ім`я ОСОБА_11 » у фізичної особи ОСОБА_35 .

Крім того, вилучена документація не упаковувалась та не опечатувалась, а матеріали провадження не містять документів, які свідчать про те, що старший слідчий ОСОБА_22 оглянув медичні документи, визнав їх речовими доказами у провадженні та долучив до матеріалів провадження.

Тому ці здобуті докази, на підставі яких проводилася судово-медична експертиза потерпілої ОСОБА_11 , якою встановлено ступінь тяжкості заподіяних їй тілесних ушкоджень, є недопустимими.

Крім того, призначаючи експертизу, слідчий не надавав дозволу щодо можливості здійснення експертом консультацій.

Разом з цим 10 лютого 2022 року експерт направив медичну документацію для проведення консультації рентгенолога Київського обласного бюро СМЕ, тобто за власного ініціативою здійснив збір матеріалів для проведення експертизи, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 69 КПК України.

З урахуванням всього цього також просить визнати недопустимим доказом висновок судово-медичного експерта № 196/д від 16 лютого 2022 року, яким встановлено, спричинення в наслідок ДТП середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Також сторона захисту заперечила допустимість доказів, отриманих на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 10 листопада 2023 року про здійснення тимчасового доступу до речей та документів, а саме карти стаціонарного хворого № 3 за період лікування ОСОБА_7 із 01 по 11 січня 2022 року.

Клопотання про визнання доказу недопустимим мотивовано тим, що вилучення указаних документів здійснено з суттєвим порушенням виконання ухвали суду від 10 листопада 2023 року про тимчасовий доступ до речей та предметів, що призвело до істотного порушенням вимог частин 1-3 ст. 165 КПК України, оскільки ухвалу пред`явлено, а медичні документи отримані від фізичній особі - ОСОБА_36 , яка відповідно до наданої відповіді юридичної особи КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», від 25 грудня 2023 року за № 03-05/2569 станом на 14листопада 2023 року не мала право підпису, або здійснення представництва КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», тобто видано неуповноваженою на те особою.

Під час судових дебатів прокурор ствердив, що висновок судово-медичної експертизи №с196/д від 16 лютого 2022 року є допустимим доказом, оскільки експерт, який проводив дослідження, не мав знань в галузі рентгенології, а тому правильно залучив спеціаліста і таке залучення не потребувало погодження з особою, яка призначила експертизу, оскільки не йшлося про залучення лікаря-фахівця, що працює в іншому закладі охорони здоров`я. Стверджує, що в ході судово-медичної експертизи досліджувалися медичні документи, які були передані потерпілою, що узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 жовтня 2022 року у справі № 369/8690/17 (провадження №51-385км22).

Прокурор заперечив проти допустимості та належності наданого стороною захисту висновку судово-технічної експертизи №СЕ-19/111-22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року, аргументуючи тим, що цей доказ не був відкритий у порядку ст. 290 КПК України, не встановлений спосіб отримання досліджуваних світлин і їх перенесення на флеш-накопичувач, крім того експерт ОСОБА_29 був повідомлений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК, не був уповноважений на проведення технічної експертизи документів, і він самостійно провів дослідження файлу «IMG_20220601_154856.jpg».

Під час судових дебатів захисник ще раз указав на недопустимість забраних у провадженні доказів з підстав відсутності у прокурора повноважень прокурора у цьому провадженні на час закінчення досудового розслідування, що згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року (справа №754/7061/15, провадження №51-4584кмо18) тягне безумовне визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Також наголосив на недопустимості як доказу висновку судово-медичної експертизи, якою встановлено тяжкість спричинених потерпілій тілесних ушкоджень з огляду на те, що експерт вдався до самостійного збирання доказів і дослідження не встановлених рентгенологічних знімків залученим спеціалістом.

Окремо захисник указав на допустимість висновку фототехнічної експертизи, так як сторона захисту має право на збирання доказів, у тому числі отримання висновку експерта, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 січня 2019 року у справі №697/2272/14-к (провадження №51-7км17). До того ж указав, що помилка в назві одного з файлу, зазначена в заяві про призначення експертизи, є очевидно технічною і не може тягти визнання отриманого доказу недопустимим.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд перш за все вважає за необхідне указати, що згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно ж до ч 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів досить тісно пов`язане як з правом на справедливий судовий розгляд, так і з презумпцією невинуватості. Загальне правило полягає в тому, що докази, отримані неналежним або незаконним чином, не можуть братися до уваги під час розгляду справи в суді. При цьому потрібно виходити з того, що оцінка конкретного доказу з погляду допустимості чи недопустимості вирішується в кожному випадку окремо.

Наданий стороною обвинувачення витяг є ЄРДР не є доказом в розумінні ст. 84 КПК України, та процесуальним документом в розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, а є лише згенерованим програмними засобами документом, який засвідчує факт реєстрації і відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними параметрами, які є актуальними на момент його формування (п.2 гл.4 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298).

Доручення, надане 01 січня 2022 року та підписане заступником начальника управління поліції - начальником слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області слідчому ОСОБА_22 про початок досудового розслідування, відповідає змісту процесуального рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування та підтверджує наявність повноважень у слідчого ОСОБА_22 на розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000008.

Разом з цим сторона обвинувачення надала суду підписану першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_34 постанову про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року, якою визначено, що у кримінальному провадженні №0000008 від 01 січня 2022 року повноваження прокурора здійснюватиме група прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і останній є старшим прокурором групи прокурорів (т. 2, а.п. 4-5).

Крім іншого сторона обвинувачення надала доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року, підписане прокурором Білоцерківської окружної прокуратури у складі ОСОБА_4 (т. 2, а.п. 118).

Сторона захисту заперечила достовірність цієї постанови, а також доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року, оскільки на момент завершення досудового розслідування ці документ не були підписані, що тягне недопустимість зібраних у провадженні доказів, і визнання відкриття матеріалів провадження неуповноваженою особою.

На підтвердження своєї позиції захисник надав фотокопії кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000008, станом на виконання вимог ст. 290 КПК України від 01 червня 2022 року і висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року, за змістом якої вбачається, що зображення постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року, яка станом на 01 червня 2022 року не мала підпису першого заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_34 (файли «ІМG_20220601_153652.jpg» та «ІМG_20220601_153701.jpg») та зображення цієї ж постанови, яка станом на 07 листопада 2022 року була підписана (файли «20221107_114832.jpg», «20221107_114845.jpg») не містять ознак монтажу. У графічних файлах «20221107_114845.jpg» та «ІМG_20220601_153701.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_114845.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_153701.jpg»

Аналогічно зображення доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року не містило підпису прокурора Білоцерківської прокуратури ОСОБА_37 (файл «ІМG_20220601_154856.jpg») та зображення цього доручення, підписаного станом на 07 листопада 2022 року (файл «20221107_115022.jpg»), не містять ознак монтажу. У графічних файлах «20221107_115022.jpg» та «ІМG_20220601_154856.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_115022.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_154856.jpg» (т. 3, а.п. 88-98).

Тобто сторона захисту довела, що на момент завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року, не була підписана першим заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_34 . Також уповноваженою особою не було підписано і доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року.

Надані стороною захисту фотокопії кримінального провадження та висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року були відкриті стороні обвинувачення, потерпілій та її представнику у встановленому законом порядку з наданням достатнього часу для ознайомлення (т. 3 а.п. 99, 101, 102, 160, 161). Висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року був наданий суду для долучення до матеріалів провадження 08 грудня 2022 року (т. 3 а.п. 76).Сторона обвинувачення не спростувала належність та допустимість наданих стороною захисту доказів, а її аргументи про те, що експерт ОСОБА_29 не був повідомлений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК не мав права проводити експертизу документів і здійснювати самостійне обранні вихідних даних для проведення дослідження безпідставні.

За змістом ст. 93 КПК України сторона захисту, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Тобто захисник мав право збирання доказів шляхом отримання висновку експерта експертизи, що він і зробив, подавши відповідну заяву директору Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09 листопада 2022 року (т. 3 а.п.82-83) та залучивши експерта шляхом укладення договору з Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України від 14 листопада 2022 року (т.3 а.п.84-85), на проведення фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1. «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» для подання до Білоцерківського міськрайонного суду у кримінальному провадженні .

На виконання цього договору завідувач відділу фототехнічних та портретних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій ОСОБА_29 , який є атестованим судовим експертом провів відповідні дослідження і склав висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року в якому вказав про обізнаність про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, яка є складовою незалежності судового експерта та правильності його висновку, визначеною Законом України «Про судову експертизу від 25 лютого 1994 року № 4038-XII, і обов`язковою вимогою до висновку експерта.

Твердження прокурора про те, що експерт проводив дослідження документів не маючи на те відповідної спеціалізації надумані.

За змістом проведеного експертного дослідження вбачається, що експертом ОСОБА_29 вивчались графічні файли на предмет їх монтажу, співвідношення певних графічних файлів між собою, що вказує на проведення саме фототехнічної експертизи.

Цей висновок не спростовує та обставина, що експерт ОСОБА_29 у висновку фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року вказав що «...у графічних файлах «20221107_114845.jpg» та «ІМG_20220601_153701.jpg» зображений один і той же самий документ, зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_114845.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_153701.jpg»… У графічних файлах «20221107_115022.jpg» та «ІМG_20220601_154856.jpg» зображений один і той же самий документ. Зображення у графічних файлах відрізняються фоном, рівнем освітлення та перспективою зображень, а також наявністю у зображенні документа у файлі «20221107_115022.jpg» зображення підпису та його відсутністю у зображенні у файлі «ІМG_20220601_154856.jpg».

Як пояснив експерт ОСОБА_29 у судовому засіданні, оскільки досліджувані ним зображення містили друкований текст, то він назвав зображення документом, що не вказує на проведення технічної експертизи документів.

Також допущена захисником у заяві про призначення фототехнічної експертизи від 09 листопада 2022 року технічна помилка у назві файлу «IMG_20220601_154856.jpg», на що звернув увагу експерт у висновку, не свідчить про зміну вихідних даних експертом, як про це стверджує прокурор.

Тому суд вважає наданий стороною захисту висновок фототехнічної експертизи № СЕ-19/111 -22/49461-ФП від 18 листопада 2022 року належним та допустимим доказом.

Повертаючись до твердження сторони захисту про недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів суд зазначає, що попри те, що сторона захисту понад два роки доводила відсутність повноважень прокурора на час закінчення досудового розслідування, сторона обвинувачення не спростувала належними та допустимим доказами ці доводи. Як вже зазначалось сторона обвинувачення не надала доказів наявності постанови на момент виконання ст. 290 КПК України, тому суд погоджується з аргументами сторони захисту щодо відсутності підписаної постанови про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у момент завершення досудового розслідування.

На користь таких висновків також свідчить і та обставина, що керівника Білоцерківської окружної прокуратури про початок досудового розслідування події, відомості про яку внесено до ЄРДР за № 0000008 від 01 січня 2022 року, було повідомлено слідчим ОСОБА_22 не раніше 04 січня 2022 року (вих №1191) (т. 2, а.п. 2), тоді як постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні датовані 02 січня 2022 року (т. 2, а.п. 4-5), тобто до повідомлення про початок розслідування.

Пропри те, що у ході судового розгляду сторона захисту звертала увагу на цю обставину, сторона обвинувачення не надала доказів, які б спростовували такий висновок.

Тобто суд встановив, що за обставин цього провадження підписаної постанови про призначення групи прокурорів не існувало до завершення досудового розслідування і постанова про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні не могла бути постановлена 02 січня 2022 року, оскільки на цю дату Білоцерківська окружна прокуратура не була повідомлена про початок досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000008 від 01 січня 2022 року.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б ставили під сумнів цей висновок, як і не надано іншої постанови чи доказів про наявність підписаної постанови на час завершення досудового розслідування, якою б підтверджувалися повноваження прокурора (групи прокурорів) під час досудового розслідування.

Щодо наслідків недотримання належної процедури визначення прокурора та групи прокурорів, які здійснювали повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачяться на її користь.

У кримінально-процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і прокурора.

За змістом статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, невід`ємною складовою якого є здійснення процесуальних дій уповноваженою на те особою в конкретному кримінальному провадженні. Збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів ст. 412КПК України.

У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст. 36 КПК України, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Виходячи з наведеного, відсутність постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням та не породжує правових наслідків щодо визначення прокурорів та групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво.

Тобто всі докази, зібрані у ході досудового розслідування, є недопустимими.

Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року (справа № 754/7061/15, провадження № 51-4548кмо18).

Суд враховує суме цей висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року, оскільки саме в ньому вказано правові наслідки відсутності постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, що і було доведено стороною захисту і не спростовано стороною обвинувачення.

Натомість суд вважає нерелевантними до обставин цього провадження висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/17, провадження № 51-4963кмо20), оскільки вони стосуються ситуації коли постанова про призначення прокурора (групи прокурорів) була постановлена в установленому законом порядку, проте не відкрита стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, чи в суді першої чи апеляційної інстанції.

Перед судом ставилося питання про допустимість усіх доказів, зібраних стороною обвинувачення з огляду на відсутність в матеріалах провадження підписаної постанови про постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, зокрема постановленої після повідомлення про початок досудового розслідування, однак надані сторонами докази у цьому провадженні свідчать, що на час завершення досудового розслідування не було постановленої і підписаної у встановленому законом порядку постанови про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 02 січня 2022 року, як і не було уповноваженою особою підписано і доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів від 17 березня 2022 року.Щодо тверджень сторони захисту про недопустимість висновку судово-медичної експертизи № 196/д від 16 лютого 2022 року слід вказати наступне.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 28 січня 2022 року у справі № 357/820/22 надано слідчому ОСОБА_22 дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів медичної документації з можливістю їх вилучення, а саме: медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншої медичної документації про стаціонарне лікування останньої у медичному закладі в період 01-13.01.2022 (рентген знімків, лабораторних досліджень, КТ та МРТ-досліджень), що перебувають у володінні КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» (т. 2, а.п.53-54).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів 09 лютого 2022 року слідчий ОСОБА_22 , прибувши до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», з 11.00 год. до 11.30 год. у присутності медичного реєстратора інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_32 вилучив у володільця документів ОСОБА_32 історію хвороби на ім`я ОСОБА_11 (т.2, а.п. 55). У додатку до цього протоколу, який має назву: «Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду» зазначено історію хвороби на ім`я ОСОБА_11 без посилання на конкретні дані, які характеризують вилучені документи та їх об`єм (т.2, а.п. 56).

Оспорюючи допустимість отриманих доказів, сторона захисту надала відповідь КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 17 жовтня 2022 року за № 03-05/1517 відповідно до якої це підприємство повідомило, що не надавало довіреності ОСОБА_32 на здійснення нею представництва установи.

Стороною обвинувачення не надано доказів наявності у медичного реєстратора інформаційно-аналітичного відділу ОСОБА_32 тимчасових чи постійних повноважень на видачу документів, які становить лікарську таємницю.

Однак, визначальним у цьому провадженні є те, що сторона обвинувачення беззаперечно не довела, яка саме медична документація була вилучена слідчим ОСОБА_22 у ході виконання ухвали слідчого судді, ураховуючи, що у протоколі тимчасового доступу до речей і документів 09 лютого 2022 року вказано про вилучення історії хвороби на ім`я ОСОБА_11 (т.2, а.п. 55), у описі до цього протоколу зазначено історію хвороби на ім`я ОСОБА_11 (т.2, а.п. 56), а уточнення, як і опечатування, огляд, визнання речовим доказом і долучення до матеріалів провадження вилученої медичної документації, які б могли усунути ці суперечності, слідчий ОСОБА_22 , не зробив, про що свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування.

Крім того, надані суду докази та реєстр матеріалів кримінального провадження не містять постанови про огляд, визнання речовими доказами та долучення до матеріалів провадження 4 рентгензнімків з довідкою-описом до них, диску КТ, які потерпіла ОСОБА_11 09 лютого 2022 року передала слідчому ОСОБА_22 (т.2 а.п. 48). Очевидно лише те, що оскільки до 09 лютого 2022 року 4 рентгензнімків з довідкою-описом до них, диск КТ, перебували у розпорядженні потерпілої, вони не могли бути долучені до історії хвороби потерпілої, яка була предметом дослідження судово-медичного експерта.

Окремо слід зазначити, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний судовий висновок. Права експерта визначено ч. 3 ст. 69 КПК України, серед яких і право знайомитися матеріалами кримінального провадження. Водночас за приписами ч. 4 ст. 69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи та може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п. 2.10. Інструкції «Про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 6 від 17 січня 1995 року, при виконанні експертиз, в яких виникла необхідність вирішення спеціальних питань, що не входять до компетенції судово-медичного експерта, і потрібна консультація фахівця у відповідній галузі медицини, або у разі потреби у проведенні огляду особи, яка піддається судово-медичній експертизі у лікаря-фахівця, що працює в іншому закладі охорони здоров`я, судово-медичний експерт за погодженням з особою, яка призначила експертизу, має право залучати цього фахівця для проведення всіх необхідних досліджень, для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Разом з цим за змістом висновку судово-медична експертизи № 196/д від 16 лютого 2022 року вбачається, що її проведено на підставі постанови слідчого ОСОБА_22 від 07 лютого 2022 року. Експерт досліджував медичну карту стаціонарного хворого №4 1 хірургічного відділення КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» на ім`я ОСОБА_11 (без зазначення об`єму та ідентифікуючих ознак). Також у висновку вказано, що медична документація була направлена для надання консультації рентгенологом Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від якого отримано висновок. За результатами проведеної експертизи встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_11 встановлені наступні ушкодження: перелом поперечного відростка 4 поперекового хребця, перелом 9-11 ребер ліворуч, відкритий перелом дистальної фаланги 5 пальця лівої кисті, ушкодження сухожилку. Ці ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (понад 3 тижні) (т.2, а.п. 59-60).

Тобто за змістом постанови про призначення судово-медичної експертизи (т. 2, а.п. 57-58) та наведеного вище висновку судово-медичної експертизи видно, що вона призначена 07 лютого 2022 року, тобто до отримання слідчим медичних документів як від потерпілої ОСОБА_11 , так і на виконання ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів, яке відбулося не раніше 09 лютого 2022 року.

Сторона обвинувачення не надала доказів, що, призначаючи 07 лютого 2022 року судово-медичну експертизу, за змістом якої слідчий направляє експерту медичною документацію на ім`я ОСОБА_11 , слідчий ОСОБА_22 у законний спосіб володів такою документацією як не надано і доказів того, які конкретно медичні документи булу передані цією постановою експерту на дослідження.

Крім того, сторона обвинувачення не надала доказів, що експерт, якому було доручено проведення судово-медичної експертизи, погоджував зі слідчим ОСОБА_22 , який призначив експертизу, залучення рентгенолога Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, не вказано дані цього спеціаліста за якими б можна було його ідентифікувати.

Аналізуючи цю ситуацію з точки зору дотримання процесуальної форми збирання доказів, суд вважає, що вона була порушена, що тягне окрему підставу визнання висновку судово-медична експертизи № 196/д від 16 лютого 2022 року недопустимим доказом.

Разом з цим необхідно вказати і на інші порушення, допущені у ході розслідування цього кримінального провадження.

Так, у витягу з ЄРДР, повідомленні про початок досудового розслідування, дорученні про початок досудового розслідування, постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, постанові про призначення судово-медичної експертизи вказано, що «внаслідок зіткнення автомобілів «КІА ОРТІМА» та «FORD FUSION», пасажирка автомобіля «FORD FUSION» ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження», а у клопотання про доступ до речей та документів слідчий взагалі зазначав три види особи ( ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ). Натомість згідно з анкетними даними потерпіла ОСОБА_38 по батькові «Володимирівна». Однак, протягом досудового розслідування слідчий не здійснив уточнення анкетних даних потерпілої.

Протокол огляду місця події (т.2, а.п. 10- 12), складений слідчим ОСОБА_22 , не містить даних; про технічні засоби фіксації, які здійснювалися при проведенні огляду місця події; чітке місце зіткнення автомобілів, стану дорожнього покриття на час огляду; освітлення ділянки, яка оглядалась; наявності дорожніх знаків у місці огляду; положення транспортних засобів на місці пригоди; долучення до протоколу ілюстрованої таблиці. До того ж інформація, зафіксована в протоколі огляду місця події, не співпадає з інформацією, зафіксованою у схемі до цього протоколу (т. 2, а.п. 13).

Крім того, потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а свідки окремо ще й за та відмову від давання показань, стверджували, що після ДТП від водія «КІА ОРТІМА» ОСОБА_7 відчувався характерний різкий запах алкоголю, про що потерпіла ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 кожен окремо повідомляли слідчому ОСОБА_39 . У дослідженій судом карті виїзду швидкої медичної допомоги медичними працівниками, які здійснювали госпіталізацію постраждалих у ДТП, також зафіксовано, що ОСОБА_7 перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації, про що не могло бути невідомо слідчому ОСОБА_22 , якому свідок ОСОБА_24 повідомила про діагноз з яким ОСОБА_7 було госпіталізовано до лікарні.

Попри це стороною обвинувачення не надано доказів, що слідчий ОСОБА_22 забезпечив належне розслідування цього кримінального провадження, хоча достовірно володів інформацією, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, належної їх правової оцінки.

Так само сторона обвинувачення не спростувала твердження сторони захисту про недопустимість доказів, отриманих на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 10 листопада 2023 року про здійснення тимчасового доступу до речей та документів, а саме карти стаціонарного хворого № 3 за період лікування ОСОБА_7 з 01 по 11 січня 2022 року, яка була предметом дослідження суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2023 року надано групі прокурорів у кримінальному провадженні в складі: начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , прокурору Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , прокурору Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_40 , прокурору Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_41 дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка міститься у документах, що містять охоронювану законом лікарську таємницю, а саме до історії хвороби № 3 (за період лікування з 01 по 11 січня 2022 року) та всієї іншої медичної документації з приводу перебування в закладі охорони здоров`я ОСОБА_7 , які перебувають у володінні КМП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», з можливістю вилучення оригіналів документів (т.4, а.п.50-52).

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів історія хвороби № 3 (за період лікування з 01 по 11 січня 2022 року) ОСОБА_7 була видана завідуючою інформаційно-аналітичного відділу КМП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» ОСОБА_42 (т.4, а.п. 60-61).

Сторона захисту надала відповідь КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2», від 25 грудня 2023 року за № 03-05/2569 на адвокатський запит, відповідно до якого станом на 14 листопада 2023 року ОСОБА_43 не мала право підпису, або здійснення представництва КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» (т. 4, а.п. 78).

Тобто історія хвороби № 3 (за період лікування з 01 по 11 січня 2022 року) ОСОБА_7 була вилучена у неналежного суб`єкта.

Зазначені порушення хоча і не є такими, що тягнуть додаткову підставу визнання указаних доказів недопустимим, але свідчать про неналежне невиконання завдань кримінального провадження, яким відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, зокрема, згідно з ст. ст. 8, 9, 17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Натомість за змістом ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Крім того, за змістом рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У цьому провадженні судом відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Водночас у судовому засіданні сторона обвинувачення не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 5 148,6 грн, які суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи викладе, суд приходить до висновку про те, що цивільні позови потерпілої ОСОБА_11 і цивільного позивача ОСОБА_14 необхідно залишити без розгляду.

В даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 5 148, 60 грн (п`ять тисяч сто сорок вісім гривень 60 копійок), а саме: за проведення судової інженерно-транспортної експертизи - 2 402, 68 грн (дві тисячі чотириста дві гривні 68 копійок); за проведення судової інженерно-транспортної експертизи - 1 372, 96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 копійок); за проведення судової інженерно-транспортної експертизи - 1 372, 96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні 96 копійок), які необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6, 19, 32, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 17, 23, 36, 69, 94, 214, 223, 278, 290, 291, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286-1 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_11 і цивільного позивача ОСОБА_14 - залишити без розгляду.

Речові докази:

автомобіль КІА ОРТІМА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно з розпискою ОСОБА_44 повернутий власнику - залишити власнику ОСОБА_45 ;

автомобіль «FОRD FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно з розпискою ОСОБА_14 повернутий власнику - залишити власнику ОСОБА_14 .

Процесуальні витрати у загальній сумі 5 148, 60 грн (п`ять тисяч сто сорок вісім гривень 60 копійок) - віднести на рахунок держави.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а також ознайомитись із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1