Справа № 755/7883/21
№ 1-кп/755/361/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 01.02.2021 року, № 0003603 від 09.11.2022 року та № 0003635 від 11.11.2022 року, які об`єднані в одне, за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого дітей 2007 р.н. та 2013 р.н. (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: 26.05.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

Так, ОСОБА_13 , 31.01.2021 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, прийшов до пекарні «Перша пекарня твого міста», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. А. Малишка, 5, з метою здійснення покупок та зайшовши туди, підійшов до прилавку, де перебуваючи біля нього, побачив мобільний телефон, який знаходився на холодильнику, та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_13 взяв із прилавку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М21», зеленого кольору та, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає і його дії залишаються таємними для останніх, помістив його до кишені своєї куртки, після чого, разом із даним мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy М21», зеленого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , всередині якого перебувала сім-карта з номером мобільного оператора НОМЕР_3 , почав рухатись до виходу із вищезазначеної пекарні. У подальшому, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 5 499 гривень 00 копійок.

Крім того, 06.02.2021 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_13 прийшов до магазину «Єва», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 27, з метою здійснення покупок та зайшовши до вищезазначеного магазину, прогулюючись у торгівельній залі, побачив відчинені двері до службового приміщення, перебуваючи у ньому, побачив відчинену шафу для зберігання особистих речей, де в подальшому, підійшовши до неї, побачив на полиці мобільний телефон та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, тому, відчинив дверцята та взяв із полиці мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 9s», голубого кольору, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, його дії залишаються таємними для останніх, помістив його до кишені своєї куртки. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_13 із мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi Note 9s», голубого кольору ІMEI 1: НОМЕР_4 та ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , всередині якого перебувала сім-карта з номером мобільного оператора НОМЕР_6 , почав рухатись до виходу із вищезазначеного магазину та у подальшому, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 5 499 гривень 00 копійок.

Зокрема, 24.03.2021 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_13 прийшов до кав`ярні «Aroma Kava», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. А. Шептицького, 10 та, зайшовши туди, підійшов до каси, де здійснюють замовлення, побачив мобільний телефон, який знаходився на барній стійці, та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, тому, взяв з барної стійки мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 7», синього кольору, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, його дії залишаються таємними для останніх, помістив його до кишені своєї куртки. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_13 із мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi Note 7», синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 , s/n: НОМЕР_9 , всередині якого перебували сім-карти з номерами мобільних операторів НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , почав рухатись до виходу із вищезазначеної кав`ярні та у подальшому, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5 000 гривень 00 копійок.

Крім того, під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, який у подальшому був неодноразово продовжений та діяв на день вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_13 , 21.10.2022 року, приблизно о 16 годині 53 хвилини, перебував у приміщенні магазину «Водафон», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, де в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «ВФ Ритейл». Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_13 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, покупці магазину не усвідомлюють його злочинних намірів, скориставшись неуважністю працівників магазину, розпакував коробку зі смарт-годинником «Samsung Galaxy 4, 44mm, Silver» у кількості 1 шт., вартістю 5 832 гривні 50 копійок без ПДВ, поклав вищевказаний товар до лівої кишені власної куртки, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, бажаючи довести свої дії до кінця, вийшов з магазину «Водафон» через головний вихід, не розрахувавшись за вищевказаний смарт-годинник. У подальшому, ОСОБА_13 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) до кінця, залишив місце вчинення злочину, а викраденим товаром розпорядився на власний розсуд, тим самим, завдав матеріальної шкоди ТОВ «ВФ Ритейл» () на суму 5 832 гривень 50 копійок.

Зокрема, ОСОБА_13 , 22.10.2022 року, приблизно о 21 годині 10 хвилин, під час дії воєнного стану в Україні, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Броварський, неподалік будинку № 25, помітив транспортний засіб типу евакуатор марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_12 , який розміщувався у крайній правій смузі проїзної частини по проспекту Броварському в напрямку станції метро «Гідропарк» у м. Києві, у салоні якого знаходився належний ОСОБА_16 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 10», чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_13 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_14 . У подальшому, у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, а саме на крадіжку зазначеного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 підійшов до вищевказаного транспортного засобу, відчинив його водійські дверцята, чим подолав перешкоду вільного доступу, скориставшись тим, що водій знаходився позаду вказаного транспортного засобу та займався завантаженням іншого автомобіля, переконавшись у тому, що його дії залишаються також непоміченими іншими особами, таємно із салону вказаного транспортного засобу викрав належний ОСОБА_16 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 10», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_13 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_14 , вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи, становить 2 366 гривень 33 копійок. У подальшому, ОСОБА_13 із викраденим мобільним телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 2 366 гривень 33 копійки.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_13 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 винним себе за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що він дійсно, 31.01.2021 року зайшов до пекарні «Перша пекарня твого міста», де з прилавку викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», яким у подальшому, розпорядився на власний розсуд. Крім того, 06.02.2021 року зайшов до магазину «Єва», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 27, де побачив відчинену шафу для зберігання особистих речей, звідки відкрив мобільний телефон «Хіаоmі Redmi», яким у подальшому, розпорядився на власний розсуд. Також, 24.03.2021 року зайшов до кав`ярні «Aroma Kava», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. А. Шептицького, 10, де з барної стійки викрав мобільний телефон «Хіаоmі Redmi», яким у подальшому, розпорядився на власний розсуд. Зокрема, 21.10.2022 року, перебував у приміщенні магазину «Водафон», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, звідки з полиці торгової зали викрав смарт-годинник «Samsung Galaxy», яким у подальшому, розпорядився на власний розсуд. Крім того, 22.10.2022 року, перебував за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, неподалік буд. № 25, де помітив евакуатор, в якому непомітно відчинив дверцята та з салону викрав телефон марки «Samsung Galaxy», яким розпорядився на власний розсуд. Зокрема, зазначив, що розуміє, що його дії були умисними, обставини, зазначені в обвинувальних актах, а саме: місце, час, спосіб вчинених правопорушень, відповідають дійсності, шкодує про вчинене та розкаюється. Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_11 цивільного позову в частині епізоду за 24.03.2021 року, то пояснив, що в частині відшкодування матеріальної шкоди погоджується повністю, а щодо моральної шкоди, вважає її розмір завищеним, тобто, погодився частково, однак, будь-які фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень не оспорює та з пред`явленим обвинуваченням погоджується повністю та при призначенні міри покарання прохав суд врахувати стан його здоров`я.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_13 , який визнав свою вину повністю у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України, його вина також підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілої ОСОБА_11 (за епізодом від 24.03.2021 року) та представника потерпілого ТОВ «ВФ Ритейл» - ОСОБА_10 (за епізодом від 21.10.2022 року), а саме:

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що подія мала місце 24.03.2021 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, у кав`ярні «Aroma Kava», розташованої за адресою: м. Київ, вул. А. Шептицького, 10, де вона працювала та у неї з барної стійки було викрадено телефон «Хіаоmі Redmi Note 7», відсутність якого вона виявили приблизно через 5 хвилин, однак, момент крадіжки зафіксували камери відеонагляду. Зазначила, що злочинними діями обвинуваченого їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 5 000 гривень. Щодо заявленого нею цивільного позову в частині моральної шкоди пояснила, що у зв`язку з викраденням телефону, їй було завдано душевних страждань, у неї виникли негативні емоції та переживання, одразу після виявлення нею зникнення мобільного телефону, була вимушена витрачати час на те, щоб викликати поліцію, з метою фіксації кримінального правопорушення, зокрема, довелося блокувати банківські картки та всі акаунти, які були прив`язані до викраденого телефону. У подальшому, була вимушена витрачати кошти на придбання нового телефону, зокрема, через вказану вище подію, яка сталася на її робочому місці, вона втратила роботу, де отримувала заробітну плату не менше 11 000 гривень, у зв`язку з чим, їй довелося більше місяця шукати іншу роботу та весь цей час, вона не мала джерела доходу, їй було важко, оскільки, на той час діяли карантинні обмеження і майже не було можливості влаштуватися на роботу, що привело до її тяжких душевних переживань, негативних емоцій. Її душевні хвилювання посилювалися також через небажання обвинуваченого добровільно відшкодувати завдану їй шкоду, тривалістю здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, тому, просила задовольнити заявлений нею цивільний позов у повному обсязі;

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, представник потерпілого ТОВ «ВФ Ритейл» - ОСОБА_10 суду показала, що 11.11.2022 року продавцями магазину «Водафон», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, було виявлено у коробці відсутність товару, а саме смарт-годинника, вартістю 5 832 гривні 50 копійок без ПДВ, у зв`язку з чим, було проведено перевірку щодо вказаних обставин та в подальшому, встановлено, що 21.10.2022 року смарт-годинник викрадено з вітрини невстановленою особою, а тому, представник магазину звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення (крадіжки).

Суд, оцінює показання потерпілої ОСОБА_11 та представника потерпілого ТОВ «ВФ Ритейл» - ОСОБА_10 , як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-95 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.11.2022 року, щодо вчинення крадіжки смарт-годинника з магазину «Водафон» (т. 3 а.п. 109); протоколом огляду місця події від 11.11.2022 року, а саме приміщення магазину «Водафон», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40 (т. 3 а.п. 110-112); довідкою щодо вартості викраденого смарт-годинника з магазину «Водафон» (т. 3 а.п. 113); рапортом працівника поліції щодо крадіжки товару з магазину «Водафон» (т. 3 а.п. 114); постановою про визнання носія знятої інформації речовим доказом і приєднання його до кримінального провадження від 16.11.2022 року, а саме цифрового носія інформації, диску ARTEX CD-R 52х Speed 700 МВ 80 MIN, із записом із внутрішніх камер відео нагляду магазину «Водафон», за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40 (т. 3 а.п. 115); постановою про визнання речових доказів і приєднання їх до кримінального провадження від 12.11.2022 року, а саме коробки від смарт-годинника марки «Samsung Galaxy Watch 4» (S/N: RFAR93ASEQM) (т. 3 а.п. 116-117); актом інвентаризації ТМЦ від 11.11.2022 року щодо виявлення відсутності у магазині «Водафон» смарт-годинника (т. 3 а.п. 138); протоколом огляду відео від 16.01.2023 року, а саме відеозапису, що міститься на електронному носії інформації, диску ARTEX CD-R 52х Speed 700 МВ 80 MIN, на якому зображено особу чоловічої статі за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дістає лівою рукою годинник з коробки (т. 3 а.п. 141-145); протоколом огляду предмету від 20.02.2023 року, а саме коробки від смарт-годинника марки «Samsung Galaxy Watch 4» (S/N: RFAR93ASEQM), яку було вилучено в ході огляду місця події від 11.11.2022 року у магазині «Водафон» за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40 (т. 3 а.п. 146-152); протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2023 року, проведеного за участю ОСОБА_13 , відповідно до якого, останній пояснив, що смарт-годинник він вийняв з коробки, поклав собі в кишеню та з ним вийшов з магазину «Водафон», не розрахувавшись за нього (т. 3 а.п. 153-156); довідкою щодо вартості викраденого мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_14 (т. 3 а.п. 200); постановами про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 24.04.2021 року, а саме двох відеоносіїв CD-R, 4.7 GB марки «Videx», помаранчевого кольору, на яких знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження від 31.01.2021 року та 06.02.2021 року, пекарні «Перша пекарня твого міста», розташованої за адресою: м. Київ, вул. А.Малишка, 5 та магазину «Єва», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 27, а також, відеоносія CD-R, 700 МВ, марки «Maximus», сірого кольору, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження від 24.03.2021 року, кав`ярні «Арома Кава», розташованої за адресою: м. Київ, вул. А.Шептицького, 10 (т. 3 а.п. 203, 216); товарним чеком № , щодо вартості викраденого мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_15 (т. 3 а.п. 213); постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 28.04.2021 року, а саме відеоносія DVD-R, 700 МВ, марки «Videx», на якому знаходиться відеозапис з проведенням слідчого експерименту від 28.04.2021 року за адресою: м. Київ, вул. А.Малишка, 5 (т. 3 а.п. 218); постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 30.04.2021 року, а саме відеоносія DVD-R, 700 МВ, марки «LS-Media», білого кольору, на якому знаходиться відеозапис з проведенням пред`явлення особі для впізнання від 30.04.2021 року, в приміщенні службового кабінету, що за адресою: м. Київ, вул. Ю.Поправки, 14-А (т. 3 а.п. 220); постановою про передачу речових доказів на зберігання від 18.01.2023 року, а саме мобільного телефону «Xsaomi», моделі «Redmi 7 М1810F6LG», чорного кольору, який було виявлено потерпілим ОСОБА_16 у кабіні його транспортного засобу - евакуатора «MAN», н.з. НОМЕР_15 , який йому не належить, у той час, коли останній шукав свій зниклий у вищевказаному транспортному засобі 22.10.2022 року мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10» (т. 3 а.п. 222-223, 230); постановою про передачу речових доказів на зберігання від 16.01.2023 року, а саме коробки від мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A10», який було викрадено у потерпілого ОСОБА_16 (т. 3 а.п. 227); заявою обвинуваченого ОСОБА_13 від 09.11.2022 року, в якій від зазначив, що добровільно надає викрадений ним з евакуатора мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10» (т.3 а.п. 229); постановою про визнання речових доказів від 18.01.2023 року, а саме мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A10», який було викрадено у потерпілого ОСОБА_16 , та в подальшому, добровільно видано обвинуваченим ОСОБА_13 (т. 3 а.п. 230); постановою про визнання носія інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 18.11.2022 року, а саме відеоносія - CD-R диск, 700 МВ, 52х, з відеозаписом з камери «Безпечне місто», що містить інформацію про кримінальне правопорушення, а саме крадіжку мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_16 , з кабіни евакуатора, (т. 3 а.п. 231); висновком експерта № СЕ-19/111-22/51530-ТВ від 29.11.2022 року, відповідно до якого: ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A10», станом на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто на 22.10.2022 року, становила 2 366 гривень 33 копійки (т. 3 а.п. 234-239).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_13 повністю підтверджується його показаннями, показаннями потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілого ТОВ «ВФ Ритейл» - ОСОБА_10 та дослідженими письмовими документами.

Наведені вище висновки, також узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, зазначеною у постанові від 11 грудня 2014 року (справа № 5-23кс14), постановами Верховного Суду від 06 листопада 2018 року справа №127/3792/16-к (провадження №51-6601 км 18), від 02 жовтня 2018 року у справі № 686/23920/16-к (провадження № 51-5623км18), від 18 липня 2019 року у справі №761/31918/14-к (провадження № 51-795км19).

Дії обвинуваченого ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Що стосується епізоду від 22 жовтня 2022 року, то дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, на суму 2 366 гривень 33 копійки.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 4 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_13 вчинив 22 жовтня 2022 року (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 ).

Станом на 01 січня 2022 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривня, а 50 відсотків від його розміру становили 1240 гривень 50 копійок.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом від 22 жовтня 2022 року щодо потерпілого ОСОБА_16 , розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 гривня (1240,50*2=2481).

Як вбачається з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, діями обвинуваченого ОСОБА_13 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму в розмірі 2 366 гривень 33 копійки.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого обвинуваченим ОСОБА_13 майна (за епізодом 22 жовтня 2022 року) становила 2 366 гривень 33 копійок, тобто, ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 гривня, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК України, скоєння обвинуваченим ОСОБА_13 таємного викрадення майна 22 жовтня 2022 року, належного потерпілому ОСОБА_16 , не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення таємного викрадення майна (крадіжки), а саме скоєння її з проникненням у сховище, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_13 за епізодом крадіжки 22 жовтня 2022 року щодо потерпілого ОСОБА_16 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з наступним.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому, їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 за епізодом від 22 жовтня 2022 року щодо потерпілого ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, встановлених під час судового розгляду.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, у незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням встановленого законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК України, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Обвинувачений ОСОБА_13 визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення і не заперечував факту незаконного проникнення у сховище з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що транспортний засіб, до якого він проник, перебуває у володінні інших осіб.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_13 за епізодом крадіжки 22 жовтня 2022 року щодо потерпілого ОСОБА_16 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначення покарання

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненим ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким і тяжким злочинами та кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного, особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, суспільну небезпечність кримінально протиправних діянь, кількість епізодів, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного, на даний час засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2023 року до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, при призначенні міри покарання, суд враховує його ставлення до скоєного (вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому), а також стан його здоров`я - ознаки деформуючого артрозу 3 ст. правого колінного суглобу, стан після розриву латеральної та медіального менісків ліворуч та приходить до висновку про призначення міри покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2023 року, ОСОБА_13 , засудженого на той час вироком Дарницького районного суду м. Києва до покарання у виді позбавлення волі, тимчасово залишено у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - до прийняття процесуального рішення Дніпровським районним судом м. Києва саме у даному кримінальному провадженні.

У постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.09.2018 року у справі № 751/1955/17, Верховний Суд указує на те, що якщо особа, була тимчасово залишена (переведена) в слідчому ізоляторі на час розгляду в суді кримінального провадження, то з огляду на ст. 5 КК України, ч. 1 ст. 58 Конституції України, зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання має здійснюватись відповідно до чинності редакції ч. 5 ст. 72 КК України, передбаченої Законом України № 838-VIII, за наявності для того підстав, установлених в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.08.2018 році у справі № 663/537/17.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 (у частині епізоду за 24.03.2021 року) щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_13 , який останній визнав частково, на суму 5 000 гривень матеріальної та 10 000 гривень моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, потерпіла зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_13 було викрадено належний їй мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 7», синього кольору, разом із двома сім-картами, чим останнім заподіяно їй матеріальну шкоду на суму 5 000 гривень, яка є його вартістю, викрадений телефон їй повернуто не було, оскільки обвинувачений його збув невідомим особам. Зокрема, у результаті протиправних дій обвинуваченого, їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, у неї виникли негативні емоції та переживання, довелося змінити звичайний спосіб життя, одразу після виявлення нею зникнення мобільного телефону, була вимушена витрачати час на те, щоб викликати поліцію, з метою фіксації кримінального правопорушення, зокрема, довелося блокувати банківські картки та всі акаунти, які були прив`язані до викраденого телефону. У подальшому, була вимушена витрачати кошти на придбання нового телефону, зокрема, через вказану вище подію, яка сталася на її робочому місці, вона втратила роботу, де отримувала заробітну плату не менше 11 000 гривень, у зв`язку з чим, їй довелося більше місяця шукати іншу роботу та весь цей час, вона не мала джерела доходу, й було важко, оскільки, на той час діяли карантинні обмеження і майже не було можливості влаштуватися на роботу, що привело до її тяжких душевних переживань, негативних емоцій. Її душевні хвилювання посилювалися також через небажання обвинуваченого добровільно відшкодувати завдану їй шкоду, тривалістю здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, тому, просила задовольнити заявлений нею цивільний позов у повному обсязі

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Проте, згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого (крадіжкою телефону), потерпіла зазнала душевних страждань, негативних емоцій та переживань, що вплинуло негативно на її звичайний спосіб життя, тому, з огляду на викладене, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 10 000 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_13 визнати винуватим за ч. 1 ст. 162, ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України - 3 (три) роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_13 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Відповідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_13 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та, за який його засуджено вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2023 року, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_13 в даному кримінальному провадженні не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 17.01.2023 року, відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2023 року, з урахуванням обставини, наведеної у мотивувальній частині вироку.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити та стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 5 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-22/51530-ТВ від 29.11.2022 року в розмірі 566 гривень 34 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: два відеоносії CD-R, 4.7 GB марки «Videx», помаранчевого кольору, на яких знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження від 31.01.2021 року та 06.02.2021 року, пекарні «Перша пекарня твого міста», розташованої за адресою: м. Київ, вул. А.Малишка, 5 та магазину «Єва», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 27; відеоносій CD-R, 700 МВ, марки «Maximus», сірого кольору, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження від 24.03.2021 року, кав`ярні «Арома Кава», розташованої за адресою: м. Київ, вул. А.Шептицького, 10; відеоносій DVD-R, 700 МВ, марки «Videx», на якому знаходиться відеозапис з проведенням слідчого експерименту від 28.04.2021 року за адресою: м. Київ, вул. А.Малишка, 5; відеоносій DVD-R, 700 МВ, марки «LS-Media», білого кольору, на якому знаходиться відеозапис з проведенням пред`явлення особі для впізнання від 30.04.2021 року, у приміщенні службового кабінету, що за адресою: м. Київ, вул. Ю.Поправки, 14-А; відеоносій - CD-R диск, 700 МВ, 52х, з відеозаписом з камери «Безпечне місто»; цифровий носій інформації, диск ARTEX CD-R 52х Speed 700 МВ 80 MIN, що приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах;

- мобільний телефон «Xsaomi», моделі «Redmi 7 М1810F6LG», чорного кольору, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_13 ;

- коробку від мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A10», що поміщена до спеціального сейф-пакету з індивідуальним номером NPU1516548 та передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути потерпілому ОСОБА_16 ;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A10», що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_16 - залишити в останнього;

- коробку від смарт-годинника марки «Samsung Galaxy Watch 4» (S/N: RFAR93ASEQM), що передана до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ТОВ «ВФ Ритейл».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити для вручення ОСОБА_13 .

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: