03.02.25 Справа № 469/1289/23
1-кп/469/128/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2025 року селище Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_3 ,
обвинувачений - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тузли Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, працездатного, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією діяння, від реалізації свого права на продовження судового розгляду у загальному порядку відмовився, наслідки закриття провадження зрозумілі.
Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечувала.
Встановлені судом обставини
01.08.2023 року, приблизно о 00:00 годині, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року та продовженого указами Президента України, взявши із собою інструменти для демонтажу листів шиферу, прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яким законно користується ОСОБА_5 , де відчинивши вхідні ворота зайшов на територію домоволодіння та підійшов до підсобного приміщення, тим самим проник на територію домоволодіння.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 01.08.2023 приблизно о 00:10 годині, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, достовірно знаючи, що на території України триває воєнний стан, скориставшись тим що сторонні особи не спостерігають за його діями, піднявшись на дах підсобного приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яким законно користується ОСОБА_5 , за допомогою інструментів демонтував листи шиферу в кількості пятнадцяти штук, загальною вартістю 2383,38 гривень, після чого переніс їх на територію свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де їх залишив та зберігав, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2383,38 гривень.
Вказані дії ОСОБА_4 за фактичними обставинами кваліфіковані фактично за ч.4 ст.185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої встановлена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, тобто у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01 січня 2025 року визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) у розмірі 3028 грн.
На 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць) становив 2 589 грн.
Діюча на момент вчинення кримінального правопорушення, вказаного у обвинувальному акті, редакція ст.51 КУпАП встановлювала адміністративну відповідальність за викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто у десять разів менше, ніж з дати набрання чинності новою редакцією ст.51 КУпАП.
За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1 ст.5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, поширюються і на обвинуваченого, оскільки вони скасовують злочинність діяння, у вчиненні якого він обвинувачується.
Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
На підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
Згідно з абз.5 ч.7 ст.284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, частиною третьою якої передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Оскільки судом встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ч.2 ст.284 КПК України, та обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав, кримінальне провадження підлягає закриттю судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.п.4-1 ч.1, ч.2 ст.284, ст.ст. 369, 372, 479-2 КПК України, суд,
Клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження задовольнити.
На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- 14 листів 6-ти хвильового шиферу, та 1 лист 8-ми хвильового шиферу передані під зберігальну розписку власниці ОСОБА_5 , після вступу вироку в законну силу вважати повернутим власнику (законному володільцю) потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно п.1 ч.6, п.5. ч.9 ст.100 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Повний текст ухвали складено 03 лютого 2025 року.
Суддя: