18.03.2025
Справа № 639/6861/19
Провадження № 1-кп/642/338/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001143 від 03.07.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Ленінському районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001143 від 03.07.2019за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

17.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 03.07.2019 близько 18:15 год., перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Саме в той час ОСОБА_6 став ініціатором конфлікту з ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у нього виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , розізлившись на ОСОБА_7 , діючи агресивно, бажаючи заподіяти тому тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості, узявши з приміщення кухні кухонний ніж, вийшов на двір. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_4 , відчуваючи ненависть до ОСОБА_7 , діючи умисно, застосовуючи фізичну силу, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, наніс ним один удар ОСОБА_7 у ділянку шиї зліва, один удар в потиличну ділянку зліва, один удар в ліву ділянку слизової щоки та кута роту, один удар у ділянку грудної клітини зліва в ділянці 8-го ребра по середнє-лопатковій лінії, проникаюче в ліву плевральну порожнину, яке y течії ускладнилося розвитком лівостороннього гемопневматорексу, після чого, почав хаотично розмахувати кухонним ножом перед ОСОБА_7 , піддавши таким чином травматизації особливо важливі життєві органи потерпілого, що могло призвести до розвитку небезпечного для його життя стану.

Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, піддавши травматизації особливо важливі життєві органи, що призвело до розвитку небезпечного до життя потерпілого стану, байдуже ставлячись до можливого настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 залишивши останнього, з місця скоєння злочину зник.

Однак ОСОБА_4 довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки того ж дня потерпілого ОСОБА_7 було госпіталізовано до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І Мещанінова», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: різане поранення шиї зліва, різане поранення потиличної ділянки зліва, колото-різане поранення слизової лівої щоки та кута рота зліва, колото-різане поранення грудної клітини зліва в ділянці 8-го ребра по середнє-лопатковій лінії, проникаюче в ліву плевральну порожнину, яке у течії ускладнилося розвитком лівостороннього гемопневматорексу, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 12-14/449-А/19 від 23.07.2019.

Прокурор вказує у клопотанні, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 03.07.2019, під час якого виявлено та вилучено: змиви рідини бурого кольору (на бетонній доріжці, що веде від входу на територію домоволодіння до входу до житлового будинку, на землі у траві на відстані 4 м. від входу до житлового будинку, на бетонній поверхні на відстані 1 м. від входу до житлового будинку, на дерев?яному паркані біля входу до житлового будинку, на ступенях біля входу до житлового будинку, на градуснику, що закріплено з права біля вхідної двері до житлового будинку) та кухонний ніж зі слідами рідини бурого кольору; протоколом огляду місця події від 03.07.2019 під час якого виявлено та вилучено: футболку темно-синього кольору з двома наскрізними отворами зі слідами речовини бурого кольору, блузку жіночу білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, покривало жовтого кольору з червоно-коричневими вставками зі слідами речовини бурого кольору, рушник різнокольоровий зі слідами рідини бурого кольору; протоколом затримання ОСОБА_4 відповідно до якого, у нього було виявлено та вилучено: футболку «Поло» білого кольору в червоні та чорні смуги із слідами речовини бурого кольору та шорти сірого кольору з плямами на поверхні; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_10 та рідною сестрою ОСОБА_7 , та яка пояснила, що 03.07.2019 вона знаходилась за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де бачила, як приблизно о 18 годині 00 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 наніс ножові поранення ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка є матір?ю ОСОБА_4 та яка пояснила, що 03.07.2019 вона знаходилась за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де приблизно о 18 годині на вищевказану адресу прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 які знаходились у стані алкогольного сп?яніння, після чого, через деякий час вона почула крики від ОСОБА_9 , та надалі побачила ОСОБА_7 , який був весь у крові.

03.07.2019 о 20 годині 05 хвилин за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

04.07.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

05.07.2019 стосовно Сопільника ОЮ. Жовтневим районним судом м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.08.2019.

23.01.2020 ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, внаслідок чого обвинувачений порушував умови запобіжного заходу та не виконував покладені на нього процесуальні обов?язки, зокрема, не з?являвся на судові засідання призначені до розгляду на 17.03.2020, 21.04.2020, 16.07.2020, 28.08.2020, 23.09.2020, 26.05.2021, 15.06.2021, 14.01.2021, 16.02.2021, 15.03.2021, 12.07.2021, 22.07.2021, 27.08.2021, 15.09.2021, 04.10.2021, 28.10.2021, 23.11.2021, 10.12.2021, 14.01.2022, 04.03.2022, 12.07.2022, 07.09.2022, 10.10.2022, 27.10.2022, 17.11.2022, 20.12.2022. Внаслідок чого останній був оголошений у державний розшук з 20.12.2022 по 28.02.2024.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2024 ОСОБА_4 було повторно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався і строк якого на даний час спливає 17.03.2025.

Прокурор вказує у клопотанні, що наразі існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 т. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду та ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що зважаючи на дані про особу обвинуваченого у поєднанні із тяжкістю вчиненого злочину, за обставин, викладених в описовій частині клопотання, конкретними обставинами і характером вчиненого кримінального правопорушення, поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, ОСОБА_4 становить особливу соціальну небезпечність для суспільства, а тому жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечити його належну поведінку та запобігти ризикам, що передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на що необхідно продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

17.03.2025 до суду від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , надійшли заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в яких захисник обвинуваченого просив обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, а саме: нічний домашній арешт у період з 21 год. по 06 год. наступної доби за місцем фактичного проживання, а у випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити обвинуваченому розмір застави.

Так, в обґрунтування заперечень на клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого захисником обвинуваченого вказано, що обвинувачений не має непогашених чи незнятих судимостей, має місце реєстрації та міцні соціальні зв?язки за місцем проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з потерпілим ОСОБА_7 підтримує дружні відносини, оскільки потерпілий є рідним братом його дружини - ОСОБА_9 . Після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 активно надавав фінансову допомогу потерпілому ОСОБА_7 , до повного усунення наслідків та розладів здоров`я останнього, спричинених кримінальним правопорушенням. Також зазначив, що обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини по справі, чи кримінальному провадженню іншим чином, не має наміру незаконно впливати на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, ризик впливу на свідків повністю відсутній. Скоювати нове, чи продовжувати вже вчинене кримінальні правопорушення ОСОБА_4 не збирається.

Також захисник обвинуваченого у запереченнях вказав, що на теперішній час дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , не проживає разом із сім`єю, не контактує із спільним малолітнім сином, не бере участі у вихованні дитини. Малолітній син проживає наразі із матір?ю обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_11 . В свою чергу батько, перебуваючи під вартою, позбавлений можливості контактувати із дитиною та брати участь у його вихованні.

Попередньо ОСОБА_4 під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001143 було порушено умови запобіжного заходу та оголошено останнього в розшук. Обвинувачений визнає та щиро розкаюється у попередньому порушенні умов. Захисник обвинуваченого зазначає, що на той момент обвинувачений знаходився у стані сильного душевного хвилювання та безпорадності внаслідок того, що до нього була застосована, на його думку, юридично хибна кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення (як він вважає, правильною кваліфікацією його діянь є ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження). Наразі ОСОБА_4 повністю визнає протиправність своїх діянь в частині порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Окрім того захисник обвинуваченого зазначив у запереченнях, що стороною обвинувачення на його думку не було доведено, що наразі більш м?який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відсутні та стороною обвинувачення не підтверджуються. Достатнім заходом забезпечення кримінального провадження на думку захисника є застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 21 год. до 06 год. наступної доби за місцем проживання у м. Харкові із покладанням на нього зобов`язань, що надасть ОСОБА_13 можливість брати участь у вихованні свого малолітнього сина, заробляти кошти в денний період часу для утримання сім' та забезпечення достатнього рівня життя дитині.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала подане нею клопотання, просила його задовольнити, посилалася на обставини, викладені у клопотанні.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, а в разі задоволення клопотання прокурора визначити обвинуваченому розмір застави, посилався на обставини, що зазначені у письмових запереченнях.

Обвинувачений у підготовчому засіданні підтримав думку свого захисника, просив суд обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, зазначив, що має на утриманні малолітню дитину та що йому необхідно заробляти кошти для її утримання, чого він не може зробити, перебуваючи під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора, письмові заперечення захисника обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 03.07.2019; протоколом огляду місця події від 03.07.2019; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими доказами у їх сукупності.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:переховуватися від суду варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може знов переховуватись від суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.07.2019 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 23.01.2020 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, після чого обвинувачений неодноразово порушив умови запобіжного заходу, не виконав покладені на нього судом процесуальні обов`язки, з-поміж іншого, не з`являвся у судові засідання, внаслідок чого був оголошений у державний розшук.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2024 ОСОБА_4 повторно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який згодом неодноразово продовжувався, востаннє строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2025, визначено заставу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного судом встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частинами ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор.

На переконання суду застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відомостей про наявність в обвинуваченого захворювань, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою, під час розгляду клопотання суду не надано та матеріали справи не містять.

Посилання обвинуваченого та сторони захисту на той факт, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину та що обвинуваченому необхідно утримувати цю дитину, не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки зі слів самого обвинуваченого наразі така дитина проживає з матір`ю обвинуваченого ОСОБА_11 , та перебуває на її утриманні. Окрім того судом встановлено, що обвинувачений наразі не має джерел доходу, як і не мав таких джерел на момент затримання як особи, підозрюваної у вчиненні злочину 03.07.2019, з огляду на що суд критично ставиться до тверджень обвинуваченого та сторони захисту про намір обвинуваченого заробляти грошові кошти для забезпечення потреб своєї малолітньої дитини.

При цьому суд бере до уваги, що, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, а також налагодив позитивні відносини з потерпілим ОСОБА_7 , надавав останньому фінансову допомогу до повного усунення наслідків та розладів здоров`я у останнього, які були спричинені кримінальним правопорушенням.

Отже суд із врахуванням всіх обставин справи дійшов висновку про доведеність існування одного з ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, а саме: ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слід зауважити, що дискреція встановлення застави (при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та визначення її розміру належить саме суду, оскільки прокурор звертається до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не у вигляді застави.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні ризики, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає можливим визначити підозрюваному заставу у розмірі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На переконання суду такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12.05.2025 включно.

Визначити суму застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками, понятими, експертами.

Встановити строк дії ухвали до 12.05.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18.03.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_14