ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуків 25.10.2024 за місцем мешкання ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №000553 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року частково задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуків 25.10.2024 за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме: чорнові записи - блокноти в кількості 3 шт., зошит та 12 аркушів паперу з записами; поліетиленовий пакунок чорного кольору, який містить нові пачки для цигарок з назвою «Marlboro» загальною кількістю 2000 шт.; поліетиленовий пакунок чорного кольору, який містить нові пачки для цигарок з назвою «Marlboro» загальною кількістю 2000 шт., мобільний телефон марки «moto e7 Power» imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , в якому міститься листування ОСОБА_6 з фігурантами злочину; квитанція про переказ грошових коштів від 13.10.2024 (зміст операції ОСОБА_8 ФОП).

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.

Слідчий суддя дійшов висновку, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_9 , яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а відтак застосування такого заходу забезпечення буде суттєвим втручанням у право власності. Крім того, вказано, що вказаний автомобіль не може бути використаний, як доказ у кримінальному провадженні, яке розслідується за ознаками ч.1, ч.2 ст.204 КК України, навіть якщо на ньому перевозили предмет злочину.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб марки «PEUGEOT 3008», державний номер « НОМЕР_3 », VIN: НОМЕР_4 , чорного кольору; дві банківські картки Приват банк з номерами: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 . В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000553 від 24.10.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , діяльність яких спрямована на незаконне виготовлення, збут тютюнових виробів в порушення порядку обігу підакцизних товарів, та як наслідок отримання від такої діяльності незаконного прибутку. Зазначає, що виявлене та вилучене в ході обшуку майно, а саме транспортний засіб та банківські картки відповідають критеріям речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим арешт майна є необхідним з метою запобігання ризикам пошкодження, знищення та відчуження. Щодо необхідності накладання арешту на автомобіль та ключі від нього, зазначає, що на даній стадій досудового розслідування є виправдана потреба у тимчасовому втручанні у права та інтереси власника майна, шляхом накладання арешту з забороною користування, відчуження.

Судовий розгляд проводиться відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК без участі сторін.

Перевіривши надані, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх не прийнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів зважає на положення статей 170-173 КПК України, якими передбачено, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 ст. 98 КПК України, передбачено речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та з огляду на встановлені ним фактичні обставини інкримінованого злочину, та через недоведеність стороною обвинувачування, факту того, що вилучені банківські картки використовувались у протиправній діяльності, а транспортний засіб, зберіг на собі будь-які сліди злочину, обґрунтовано в цій частині вимог відмовив в їх в задоволенні.

Так, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000553 від 24 жовтня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Згідно фабули відомостей ЄРДР кримінального провадження №000553, слідує, що не пізніше січня місяця 2024 року, на території Дніпропетровської області група осіб за попередньою змовою, не маючи дозволу на виготовлення і реалізацію підакцизних товарів-ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами, відкрили цех, де з використанням обладнання, що забезпечує виробництво тютюнової продукції, почали здійснювати масове виробництво тютюнових виробів, які в подальшому з використанням поштового зв`язку збували на території Дніпропетровської, Київської областей та у м. Харкові.

Приймається до уваги, що ані в клопотанні ані в апеляційній скарзі не наведено достатніх даних про те, що саме вилучені банківські картки на які просить накласти арешт прокурор використовувались саме ОСОБА_6 у протиправній діяльності чи призначались для придбання тих чи інших знарядь злочину.

З огляду на те, що банківські картки вилучені з салону транспортного засобу «PEUGEOT 3008», державний номер « НОМЕР_3 », VIN: НОМЕР_4 , власником якого не є ОСОБА_6 та з урахуванням того, що автомобілем користуються і інші особи достеменно стверджувати про те, що ці картки належать ОСОБА_6 чи використовувались ним в протиправній діяльності неможливо. Також у клопотанні про арешт та апеляційній скарзі не вказано яке саме доказове значення мають вилучені банківські картки, не наведено також ризиків задля забезпечення яких прокурор просить застосувати даних захід забезпечення.

Встановлено, що транспортний засіб «PEUGEOT 3008», державний номер « НОМЕР_3 », VIN: НОМЕР_4 , згідно реєстраційних документів належить на праві власності ОСОБА_9 , якій не пред`явлено підозри у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим накладання арешту з метою спеціальної конфіскації на майно особи, яка не є підозрюваним, суперечить вимогам закону.

Приймається до уваги, що досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 204 КК України, при цьому санкція даної статті, як додатковий вид покарання передбачає лише конфіскацію незаконно виготовлених товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

При цьому, додаткового виду покарання у виді конфіскації особистого майна, санкція даної статті не передбачає, отже накладання арешту на майно, що не було предметом, знаряддям злочину ст. 204 КК України та належить третім особам у даному випадку є неприйнятним.

З огляду на наведене доводи прокурора про необхідність накладання арешту на транспортний засіб, не є переконливими, оскільки стороною обвинувачення дійсно не надано доказів, що автомобіль марки «PEUGEOT 3008», державний номер « НОМЕР_3 », VIN: НОМЕР_4 , зберіг на собі сліди злочину, чи був безпосереднім знаряддям вчинення злочину.

Так, 25.20.2024 року за результатами проведеного обушку автомобіля будь-яких заборонених предметів, знарядь чи засобів для виготовлення тютюнових виробів чи самих підакцизних товарів у вказаному авто не виявлено, що в свою чергу свідчить про відсутність слідів злочину на ньому, чим спростовуються ствердження прокурора про зворотне.

За відсутності об`єктивних даних про те, що вилучені банківські картки та транспортний засіб здобуті в результаті протиправної діяльності чи зберегли на собі будь-які сліди злочину, а також їх невідповідність критеріям ст. 98 КПК України, застосування заходу забезпечення у виді арешту є неприпустимим, оскільки прокурором відповідно до вимог ст. 173 КПК України не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 цього Кодексу.

Зважається на те, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванні призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, використання, передачі майна.

Звертається увага, що прокурором у клопотанні та апеляційній скарзі не наведено даних про існування дійсних ризиків щодо майна на яке останній просить накласти арешт.

За таких обставин, колегія враховує сталу судову практику ЄСПЛ , а саме правові позиції викладені у справах «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року), в яких зазначено, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, слідчий суддя обґрунтовано, відмовив в частині накладання арешту на банківські картки та транспортний засіб, забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

З огляду на наведене, у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а оскаржувану ухвалу, - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення обшуків 25.10.2024 за місцем мешкання ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №000553 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4