Справа № 357/914/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002693 від 01.06.2023 та №0003733 від 03.08.2023, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, не одруженого, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , раніше судимого,

обвинувачених в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Так, 30 травня 2023 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував за місцем свого тимчасового проживання, в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 , де в спальній кімнаті на столі побачив мобільний телефон із зарядним пристроєм, в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 відсутня за місцем проживання, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих зі столу спальної кімнати викрав мобільний телефон Redmi 9C nfc та зарядний пристрій до нього, вартістю 3732 гривні 27 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди, на загальну суму 3732 гривні 27 копійок.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 02.08.2023 у нічний час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , проходили неподалік дачного буд АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_9 , в цей час у них виник умисел на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно, скориставшись тим, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, перелізли через паркан та незаконно проникли на територію вказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_4 металевим ломом, який приніс із собою, пошкодив вхідні двері до будинку та спільно з ОСОБА_3 проникли до будинку АДРЕСА_4 , де з вказаного будинку здійснили крадіжку майна, а саме: сокири з дерев`яною ручкою вагою 2 кг, довжиною 90 см вартістю 600 гривень, сокири з дерев`яною ручкою вагою 1,2 кг, довжиною 56 см вартістю 500 гривень, сокири з дерев`яною ручкою вагою 0,6 кг, довжиною 38 см вартістю 385 гривень, молоток з дерев`яною ручкою вагою 450 г, діаметр бойка 29 мм (столярний) вартістю 95 гривень, молоток з дерев`яною ручкою вагою 500г, довжиною руків`я 300 мм (слюсарний) вартістю 103 гривні 33 копійки, болгарка кутова шліфмашина «Зенит ЗУШ-125/1250» під 125 диск, потужністю 1250 Вт. вартістю 850 гривень, електрообігрівач марки «CALORE» потужністю 2000 Вт, вартістю 383 гривні 33 копійки, дриль ударна марки «Енергомаш ДУ-2195П» сіро синього кольору, вартістю 1490 гривень 40 копійок, фен для волосся марки «WATT 1600», вартістю 93 гривні, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди, на загальну суму 4509 гривень 06 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 02.08.2023 у нічний час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 , проходили неподалік дачного буд АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_9 , в цей час у них виник умисел на вчинення крадіжки майна з вказаного будинку.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, повторно, скориставшись тим, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, перелізли через паркан та незаконно проникли на територію вказаного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_4 металевим ломом, який приніс із собою, пошкодив вхідні двері до будинку та спільно з ОСОБА_3 проникли до будинку АДРЕСА_4 , де з вказаного будинку здійснили крадіжку майна, а саме: сокири з дерев`яною ручкою вагою 2 кг, довжиною 90 см вартістю 600 гривень, сокири з дерев`яною ручкою вагою 1,2 кг, довжиною 56 см вартістю 500 гривень, сокири з дерев`яною ручкою вагою 0,6 кг, довжиною 38 см вартістю 385 гривень, молоток з дерев`яною ручкою вагою 450 г, діаметр бойка 29 мм (столярний) вартістю 95 гривень, молоток з дерев`яною ручкою вагою 500г, довжиною руків`я 300 мм (слюсарний) вартістю 103 гривні 33 копійки, болгарка кутова шліф машина «Зенит ЗУШ-125/1250» під 125 диск, потужністю 1250 Вт., вартістю 850 гривень, електрообігрівач марки «CALORE» потужністю 2000 Вт, вартістю 383 гривні 33 копійки, дриль ударна марки «Енергомаш ДУ-2195П» сіро синього кольору, вартістю 1490 гривень 40 копійок, фен для волосся марки «WATT 1600», вартістю 93 гривні, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди, на загальну суму 4509 гривень 06 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01.04.2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та яка відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України отримала письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_10 , досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

01.04.2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та яка відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України отримала письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілої ОСОБА_9 з обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника -адвоката ОСОБА_6 , досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 09.11.2023, та остаточне покарання визначити у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та обставин, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив її затвердити, з приводу вчинених кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та обставин, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив її затвердити, з приводу вчиненого кримінального правопорушення щиро розкаявся, підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні вважає, що при укладенні угод про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання.

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначили, що угоди про визнання винуватості укладені відповідно до вимог і правил КПК України та КК України, також просили угоди про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угодах покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали заяви про розгляд справи без їх участі, вказали, що добровільно надали письмову згоду прокуророві на укладення угод про визнання винуватості та просили призначити обвинуваченим узгоджене покарання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що угоди про визнання винуватості підлягають затвердженню.

Згідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, у вчиненому щиро розкаялись, відшкодували матеріальну шкоду.

Судом з`ясовано, що обвинувачені розуміють права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.1, ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.

Суд переконався, що укладення сторонами угод є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Судом встановлено, що умови угод відповідають вимогам та правилам КПК України та КК України, що відсутні умови, які суперечать інтересам суспільства чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, а саме: визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування матеріальної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що угоди про визнання винуватості укладені між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони визнали винуватість добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угоди підлягають затвердженню.

Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Тому, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , із призначенням ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання та про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , із призначенням ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 373-376, 395, 468-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити укладену 01.04.2025 року угоду про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002693 від 01.06.2023 та №0003733 від 03.08.2023.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити укладену 01.04.2025 року угоду про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у об`єднаному кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002693 від 01.06.2023 та №0003733 від 03.08.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 09.11.2023, та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Речові докази по справі:

-блокнот для записів, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8 ;

-чоловічу кепку чорного кольору, яка знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити;

-фен марки «WATT 1600», який знаходиться на зберіганні ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 ;

-тепловий вентилятор марки «HOSHI», який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області повернути ОСОБА_9 ..

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення експертиз, в дохід держави:

-згідно довідки про витрати на проведення дактилоскопічної експертизи від 08.09.2023 №СЕ-19/111-23/47363-Д в розмірі 1673 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят три) 00 коп.;

-згідно довідки про витрати на проведення дактилоскопічної експертизи від 13.10.2023 №СЕ-19/111-23/54776-Д в розмірі 1673 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят три) 00 коп..

Роз`яснити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди про винуватість є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору, захисникам та обвинуваченим.

Суддя: ОСОБА_11