н/п 1-кс/953/772/25
"28" січня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, із середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_5 здійснив умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України : надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.
05.12.2024 о 10 год. 32 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 111 КК України.
06.12.2024 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 02.02.2025.
Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам, у органу досудового розслідування є достатні підстави для продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Підозрюваний проти задоволення клопотання не заперечував. Захисник підтримав позицію підозрюваного.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.
Так, в рамках досудового розслідування у вказаному провадження отримано відомості, що представники РФ спланували та 05.12.2024 о 08 год. 17 хв. здійснили підрив предмету, що має ознаки саморобного вибухового пристрою, за координатами 50.444078, 30.420959 поблизу адреси: м. Київ, вул. Василенка Миколи, б. 8-Б, з метою нанесення шкоду життю та здоров`ю військовослужбовця Сил оборони України і неможливості останньому виконувати функції з відсічі збройній агресії РФ проти України.
При цьому досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , діючи за вказівками представника держави-агресора РФ, свідомо брав участь у створенні вищевказаного предмету, що має ознаки саморобного вибухового пристрою.
Крім того встановлено, що ОСОБА_5 о 08 год. 17 хв. 05 грудня 2024 року, перебуваючи у квартирі за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , здійснюючи візуальне та відеоспостереження за військовослужбовцем Сил оборони України, розуміючи, що активація саморобного вибухового призведе до нанесення шкоду життю та здоров`ю останнього і неможливості останньому виконувати функції з відсічі збройній агресії РФ проти України, бажаючи цими діями надати допомогу представникам держави-агресора РФ у веденні підривної діяльності проти України на шкоду її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці, обрав момент у часі, коли рухаючись усталеним маршрутом військовослужбовець Сил оборони України наблизиться на відстань ураження до прихованого предмету, що має ознаки саморобного вибухового пристрою, після чого за допомогою пульта-активатора здійснив його активацію (підрив), чим завершив власні протиправні дії.
05.12.2024 о 10 год. 32 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 111 КК України.
В обґрунтування пред`явленої підозри слідчому судді надані наступні докази:
-Протокол огляду місця події від 05.12.2024, в ході якого зафіксовано час, місце підриву предмету, що має ознаки саморобного вибухового пристрою, а також особу, що була об`єктом протиправних спрямувань представників держави-агресора РФ;
-Протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 05.12.2024, в ході якого зафіксовано виявлення речей, що вказують на вчинення вказаного злочину саме ОСОБА_5 ;
-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , в якому останній надав покази щодо обставин підриву, предмету, що має ознаки саморобного вибухового пристрою;
-протоколи допиту свідка ОСОБА_8 , в яких останній повідомив про обставини вчинення розслідуваного злочину;
-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого останній надав покази щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення та визнав вину;
-протокол огляду речей дистанційного пульта, під час якого останній надав пояснення щодо використання ним вказаного пристрою під час здійснення протиправної діяльності;
-протокол слідчого експерименту, під час якого зафіксовано, що пульт та блок керування поєднані між собою, а також підозрюваним надані пояснення щодо обставин придбання, приховання та використання вказаних предметів під вчинення вказаного кримінального правопорушення;
-протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій контроль за вчиненням злочину, в яких зафіксований перебіг подій під час вчинення вказаного злочину, та зняття інформації з електронних інформаційних систем, в яких зафіксовані обставини вчинення вказаного злочину.
Враховуючи такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Відповідність дій підозрюваного із кваліфікацією, яка зазначена стороною обвинувачення, вирішується судом при ухвалені вироку, після дослідження усіх зібраних доказів по справі.
Як особа ОСОБА_5 : в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання. Доказів офіційного працевлаштування та міцних соціальних зв`язків, слідчому судді не надано.
06.12.2024 ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 02.02.2025.
11.12.2024 матеріали кримінального провадження направлено до Харківської обласної прокуратури для визначення підслідності.
Згідно постанови в.о. Генерального прокурора від 07.01.2025 досудове розслідування у вказаному провадженні доручено здійснювати слідчому відділу УСБУ в Харківській області.
17.01.2025 вказане кримінальне провадження надійшло на адресу слідчого відділу Управління.
Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 від 28.01.2025р строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.03.2025р, включно.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується, проте закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не виявляється можливим, у зв`язку із необхідності проведення ряду слідчих та процесуальних дій.
Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, слідчий суддя враховує злочин у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , а також бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжений та діє по теперішній час.
З урахуванням фактичних обставин пред`явленої підозри ОСОБА_5 наданих доказів в її обґрунтування, введення на території України воєнного стану, у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації, свідчить про наявність суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту від найбільш небезпечних посягань на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, яка є потерпілою, свідків, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик вплив на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.
Вищезазначене, дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого, свідків.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконний вплив на свідків.
Ризики передбачені п.п. 2, 5 ст. 177 КПК України на теперішній час не доведені, до матеріалів клопотання не додано жодного протоколу допиту свідка, підозрюваний є раніше не судимий, а також відсутнє зазначення, які саме речі та документи, ще органом досудового розслідування не вилучені, які можуть бути знищені, сховані або спотворені.
Відповідно до положень ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
В даному випадку, враховуючи введення на території України воєнного стану, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну норму ч.6 ст. 176 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ст. 111 КК України, оскільки наявний встановлений ризики передбачені п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням викладеного, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватою у скоєні кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється, особу підозрюваної, наявність ризиків передбачених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновків про необхідність продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк досудового розслідування.
Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 111 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, що на думку слідчого судді, є підставою для продовження застосування запобіжного заходу, без визначення застави.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого задовольнити .
Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк досудового розслідування, тобто до 06.03.2025р., без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Встановити строк дії ухвали з 28.01.2025р. по 06.03.2025р., включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1