Справа № 947/9680/25
Провадження № 1-кс/947/3933/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із даним клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 на квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи означене клопотання представник заявника вказує, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутня потреба, з огляду на наступне.

13.04.2016 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 продав та передав у власність, а ОСОБА_7 купила й прийняла у власність означену квартиру. В подальшому, ОСОБА_7 продала квартиру ОСОБА_8 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 19.12.2016. Того ж дня, 19.12.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу № 3139. На забезпечення виконання умов договору позики грошей між сторонами 19.12.2016 укладено іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до умов ОСОБА_3 передав ОСОБА_8 в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, 19.12.2016 між сторонами укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотарілаьного округу, відповідно до умов якого у випадку невиконання ОСОБА_8 зобов`язань за договором позики грошей ОСОБА_3 має прав звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, шляхом переходу до нього права власності або продажу від свого імені будь-якій особі.

28.09.2018 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності ОСОБА_3 - 28207948.

04.11.2019 рішенням судді Приморського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні позова ОСОБА_6 про визнання недійсним правочинів, скасування державної реєстрації права власності, витребування нерухомого майна із чужого незаконного заволодіння (який був заявлений у тому числі до ОСОБА_3 ).

11.07.2023 постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково: рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 - скасовано, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 13.04.2016, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та витребувано у ОСОБА_3 означений об`єкт нерухомого майна на користь ОСОБА_6 .

Проте, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2024 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено: постанову Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 - скасовано, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 - залишено в силі.

На думку адвоката ОСОБА_4 , наведені вище відомості підтверджують законність набуття ОСОБА_3 права власності на означений у клопотанні об`єкт нерухомого майна.

Крім того, представник заявника зауважує, що попри ухвалення постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2024, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено, ОСОБА_6 з метою здійснення перешкод ОСОБА_3 у корситуванні власністю та порушуючи його право на мирне володіння своїм майном, подав клопотання про арешт означеної квартири, та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 року зазначене клопотання задоволено.

В судовому засіданні представник заявника вимоги поданного клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор на адресу суду скерував заяву, згідно якої просить проводити розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі, крмі того, зазначаючи, що станом на теперішній час у вказаному криімнальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялося, досудове розслідування триває, а тому останній просив прийняти рішення відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані в його обгрунтування матеріали, заслухавши думку представника заявника та враховуючи заяву прокурора, приходить до наступного переконання.

Статею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Як вбачається з клопотання, постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2024 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено: постанову Одеського апеляційного суду від 11.07.2023 - скасовано, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 - залишено в силі.

Таким чином, рішенням Верховного суду суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2024 фактично підтверджено законність набуття ОСОБА_3 права власності на означений об`єкт нерухомого майна. В цьому ж розрізі, слідчий суддя звертає увагу, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сил з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Водночас, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 від 21.01.2025, за клопотанням потерпілого ОСОБА_6 , в цілях запобігання можливості відчуження зазаначеного об`єкту нерухомості, враховуючи, що ОСОБА_6 заявлений цивільний позов та зважаючи на обгрунтованість цивільного позову, з метою збереження майна та недопущення його подальшого відчуження, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане клопотання про накладення арешту розглянуто без участі власника - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, останній був позбавлений можливості надати документи, в тому числі рішення Верховного суду.

Так, слідчий суддя зауважує, що з метою забезпечення цивільного позову арешт накладається на майно особи, яка має відповідний процесуальний статус в рамках кримінального провадження (підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження).

Разом з тим, відомості, які б свідчили про наявність у ОСОБА_3 одного з означених процесуальних статусів в рамках кримінального провадження ухвала слідчого судді від 21.01.2025 не містить та як було зазначено наразі самим прокурором у своїй заяві в рамках даного кримінального провадження жодна особа про підозру не повідомлялася .

У зв`язку з чим, не було доведено наявності підстав для задоволення поданого клопотання щодо накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову.

Тобто, на майно інших осіб, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт не може бути накладений.

Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою й те, що на теперішній час прокурор в частині вирішення даного клопотання про скасування арешту майна - обмежився лише скеруванням на адресу суду заяви без його участі, що в свою чергу слідчий суддя розцінює як ненадання стороною обвинувачення доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту означеного об`єкту нерухомого майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що дія заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відносно об`єкту нерухомого майна, який належить ОСОБА_3 та який є його добросовісним набувачем (за відсутності доказів протилежного), об`єктивно не відповідає ні завданням кримінального провадження, ні засадам пропорційності та розумності.

Фактично на даний час власник майна позбавлений можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним йому майном, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в частині арешту майна власника.

Таким чином, беручи до уваги наведені доводи у своїй сукупності, з огляду на завдання кримінального провадження, загальні засади кримінального провадження, а також фактичні обставини такого кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання та скасування накладеного слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 21.01.2025 арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1