11.03.2025 Справа № 756/2497/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2497/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 20.12.2024 ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0003794 від 04.12.2024,

за участю учасників судового провадження:

захисник ОСОБА_4 ,

підозрюваний ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вищевказана скарга захисника ОСОБА_4 , котрий просить скасувати повідомлення про підозру від 20.12.2024 ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України та зобов`язати уповноважену особу СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0003794 відомостей про підозру ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник ОСОБА_4 посилається на те, що, на його думку, повідомлення про підозру ОСОБА_3 є небґрунтованим та таким, що суперечить положенням КК та КПК України, оскільки складене слідчим та прокурором з порушенням ст. 277 КПК України та недотриманням приписів ст. 91 КПК України. Крім того, захисник вказує, що свідок ОСОБА_6 під час одночасного допиту за участю підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_3 надав свідчення, які повністю суперечать його показанням від 20.12.2024, що, на думку сторони захисту, свідчить про умисне введення в оману органу досудового розслідування внаслідок надання неправдивих показань.

У зв`язку з викладеним, сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 є необґрунтованим, не містить достатніх доказів на його обгрунтування та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Прокурор ОСОБА_5 повністю заперечив проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, матеріали кримінального провадження №0003794, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 10 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003794, в рамках якого 20.12.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок вручення повідомлення про підозру, передбачений ст. 278 КПК України; випадки повідомлення про підозру, передбачені ст. 276 КПК України; зміст повідомлення про підозру - ст. 277 КПК України.

Аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону дає підстави вважати, що при розгляді скарги на повідомлення про підозру підлягає з`ясуванню виключно дотримання під час повідомлення про підозру положень глави 22 КПК України.

У ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 20.12.2024 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України та містить у собі відомості, передбачені вказаною статтею, у тому числі містить зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинення кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Захисник у своїй скарзі посилається на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також суперечності у показаннях свідка ОСОБА_6 , наданим останнім в ході проведення одночасного допиту за участю підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Разом із тим, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з урахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

До такого висновку слідчий суддя приходить з огляду на наступне.

Так, системний аналіз положень ст. 94 КПК України дає підстави стверджувати, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка доказів, наданих слідчому судді, здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності для доведення вини чи невинуватості особи, тобто з метою вирішення обвинувачення по суті, а лише в тій мірі, щоб встановити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До того ж, згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 22.05.2014, «Гюзель Ердагез проти Туреччини» від 21.10.2008, «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «K.F. проти Німеччини» від 27.11.1997, «Волох проти Польщі» від 02.11.1996 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення (зокрема у рішеннях по справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994).

Тобто, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх об`єму, що є достатнім для засудження особи.

Обставини вчинення підозрюваною особою конкретних дій, наявність у діях складу кримінального правопорушення, доведеність винуватості особи чи спростування цього, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового провадження кримінального провадження.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя позбавлений можливості при здійсненні судового контролю на стадії досудового розслідування вдаватись до оцінки показань з точки зору їх правдивості, належності, допустимості та достатності, оскільки в силу положень ст. 23 КПК України це є прерогативою суду в ході судового провадження кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення. На стадії досудового розслідування така оцінка належить до повноважень сторони обвинувачення, і в силу вимог статей 22, 26, 93, 220 КПК України сторона захисту не позбавлена можливості обстоювати свою позицію засобами, передбаченими цим Кодексом шляхом ініціювання слідчих (розшукових) та процесуальних дій з метою підтвердження чи спростування тих обставин, на які вона посилається у даній скарзі для надання їм належної оцінки органом досудового розслідування та прокурором.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень та недопустимість перебирання на себе слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Як встановлено в ході судового розгляду, на час повідомлення ОСОБА_3 про підозру існували достатні факти та відомості, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_3 ймовірно причетний до вчинення інкримінованого правопорушення.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що стороною обвинувачення в ході повідомлення про підозру ОСОБА_3 було дотримано вимоги Глави 22 КПК України, а доводи сторони захисту про необгрунтованість повідомлення про підозру, з огляду на недотримання приписів ст. 91 КПК України, є такими, що підлягають подальшому встановленню в ході досудового розслідування, враховуючи що досудове розслідування не закінчено, та вирішенню судом відповідно до ст. 368 КПК України під час ухвалення судового рішення при вирішенні обвинувачення по суті у разі звернення до суду з обвинувальним актом, тобто в результаті судового провадження кримінального провадження в суді першої інстанції, а тому скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 3, 9, 22, 26, 111, 276-279, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на повідомлення про підозру від 20.12.2024 ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0003794 від 04.12.2024 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1