ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 264/8610/20
пр. 1-в/201/364/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника відділу № 1 філії «Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_3 про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу № 1 філії « Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в суд направлено подання про звільнення від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 .

В судове засідання представник філії ДУ «Центр пробації» та прокурор не прибули, надали заяви про розгляд подання без їх участі, їх неявка не перешкоджає розгляду подання.

Засуджений у судове засідання не прибув, його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Суд, дослідивши подання приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.01.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Вказаний вирок набрав законної сили 03.02.2021 року.

Вирок суду набрав законної сили 03.02.2021 р.. Відділ № 1 отримав на виконання 02.03.2021 р.

10.01.2022 р. до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з метою з`ясування факту ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді громадських робіт надіслано подання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України.

11.11.2022 р. отримано відповідь від Маріупольського РУП про відмову у притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.І ст. 284 Кримінально процесуального кодексу України.

На теперішній час перевірити адресу реєстрації та проживання засудженого ОСОБА_4 неможливо. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, територія м. Маріуполь Донецької області визнана тимчасово окупованою (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» від 22.12.2022 р. № 309). Внаслідок окупації м. Маріуполь на його території не функціонують жодні поштові служби та окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку. Тому надіслати виклик засудженому поштою чи з використанням технічних засобів електронних комунікацій не можливо.

Відповідно до повідомлення з Міністерства соціальної політики України в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 не значиться.

Згідно повідомлень: управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області - засуджений нових кримінальних правопорушень не скоїв; КЗОЗ «Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи» -труп ОСОБА_4 не досліджувався; відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - актового запису про смерть ОСОБА_4 не виявлено; ІНФОРМАЦІЯ_2 - на військову службу не призивався.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді двохсот годин громадських робіт., що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, вирок набрав законної сили 03.02.2021 р., строк давності виконання вказаного вироку сплинув 03.02.2023 р.

Факту ухилення засудженим ОСОБА_4 Маріупольським РУП ГУНП в Донецькій області, згідно отриманого повідомлення, не встановлено. Відповідно до інформації наданої управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області, засуджений ОСОБА_4 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, у статусі обвинуваченого в жодному кримінальному провадженні не перебуває.

Подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку є таким, що не порушує права, свободи та інтереси засудженого ОСОБА_4 та його неприбуття на судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду. Суд має право розглянути подання за відсутності засудженого.

Подальше виконання вироку недоцільне, оскільки після спливу вказаного строку і виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3ст. 80 КК України, суд, тим самим, фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписівст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.01.2021 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання відділу №1 філії державної установи «Центр пробації» у Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_4 , від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.01.2021 року, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.01.2021 року, засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1