Дата документу 15.04.2025 Справа № 333/2700/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/298/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2700/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 березня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 травня 2025 року включно.

Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання передбачених КПК підозрюваним обов`язків у сумі 60560 гривень.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід є занадто суворим та підозрюваному можливо було обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22:00 год. до 06:00 год. Вказала, що підозрюваний має постійне місце проживання, перебуває на замісній терапії, потребує постійних лікувальних заходів, має незадовільний стан здоров`я. Слідчий суддя не взяла до уваги доводи сторони захисту про необґрунтованість клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, належним чином не перевірила клопотання та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, не звернула уваги на недотримання вимог ст.ст.132, 184 КПК щодо обов`язку доведення доводів клопотання шляхом подачі певних доказів.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження №0000828 від 08 червня 2024 року звернулась до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 28 березня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.2 ст.307 КК кримінальних правопорушень.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просила застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя задовольнила клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Проте, колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням з огляду на таке.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотрималась вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустилась порушень вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів («Буров проти України», п.51, «Боротюк проти України», п.62).

Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтування твердження про можливу втечу цієї особи.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, співпрацює зі слідством та надає покази з приводу обставин кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, перебуває на замісній терапії, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує постійних лікувальних заходів.

Судова колегія приймає до уваги, що ОСОБА_8 потребує лікування через наявне у нього захворювання судин нижніх кінцівок, чого неможливо здійснити в умовах перебування в слідчому ізоляторі, що об`єктивно створює загрозу здоров`ю підозрюваного.

Наведені дані в своїй сукупності, як вважає колегія суддів, дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_8 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом. Зокрема, хоча повідомлена ОСОБА_8 підозра за ч.2 ст.307 КК є обґрунтованою, однак з огляду на дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст.178 КПК, які свідчать на користь зменшення визначених ч.1 ст.177 КПК ризиків, в даному кримінальному провадженні існує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому колегія суддів дійшла висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає. Крім того згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини при здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням.

На думку колегії суддів, такий запобіжний захід, який слід застосувати, є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить ухилення від органів слідства і суду.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 в частині визначення підозрюваному виду запобіжного заходу і переліку обов`язків змінити з тримання під вартою на домашній арешт, шляхом заборони підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- щоразу повідомляти слідчого, прокурора та суд про тимчасове залишення місця домашнього арешту на час відвідування лікувального закладу для отримання медичних послуг.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право в будь-який час з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити в межах дії запобіжного заходу, тобто до 26 травня 2025 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 та до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4