ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1281/25 Справа № 205/8168/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого,

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 , -

встановила:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання, з врахуванням уточнень, захисника ОСОБА_8 , подане в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання на невідбутий строк, в порядку ст.81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції, як незаконного та необґрунтованого.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 з 26.02.2024 піддягає

умовно-достроковому звільненню, як особа, яка відбула не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Засуджений ОСОБА_7 з 18.12.2023 відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), працює на контрагенті ПрАТ ОРІЛЬ-ЛІДЕР, до праці ставиться добре, за час відбування покарання характеризується добре, режимі відбування покарання не порушує, має 1 заохочення, стягнень не має. На заходи виховного характеру реагує своєчасно, серед засуджених не конфліктний, підтримує взаємовідносини з іншими засудженими, на критику реагує адекватно. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою Професія та Правова просвіта. Не проявляє ініціативу щодо підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Бере участь у роботі самодіяльної організації, виявляє соціально-корисну активність.

Захисник вважає, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою доводить, що він став на шлях виправлення, зробив для себе належні висновки. В ході судового засудження представник колонії не заперечував про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, захисник просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

В судове засідання апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи думку засудженого та прокурора, колегія суддів вважає за можливе, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, провести апеляційний перегляд справи за відсутності захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив їх задовольнити, ухвалу суду скасувати, ухвалити нову та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України та роз`яснень, які містяться у п.2 Постанови

Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК), передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 за ст. 187 ч.2, 187 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, з конфіскацією особистого майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2023 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України та змінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі строком на 02 роки 08 місяців 02 дні.

Початок строку: 08.07.2017.

Кінець строку: 26.05.2026.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що засуджений ОСОБА_7 був неодноразово засуджений до позбавлення волі та знову вчинив кримінальне правопорушення; до нього неодноразово застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням і умовно-дострокове звільнення. Зазначене свідчить про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики, наданої засудженому ДУ Дніпровська виправна колонія (№ 89) ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.07.2017, під час утримання в КУВП (№3) мав стягнення, заохочень не мав. Під час відбування покарання в ДУ Петрівська виправна колонія (№ 49) мав 2 стягнення та 5 заохочень.

Під час відбування покарання з 09.05.2023 в ДУ Кропивницька виправна колонія (№6) стягнень не мав, мав 1 заохочення.

З 18.12.2023 відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) дільниця обмеження волі, працює на контрагенті ПрАТ ОРІЛЬ-ЛІДЕР, до праці ставиться добре, за час відбування покарання характеризується добре, режим відбування покарання не порушує, має 1 заохочення, стягнень не має.

На заходи виховного характеру реагує своєчасно. Серед засуджених не

конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. У відношенні до представників адміністрації проявляє тактовність та дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, в індивідуальних бесідах відвертий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що зміни в поведінці засудженого є сталі та незворотні, та що останній виправився.

Апеляційний суд зазначає, що сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Як убачається з довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_7 , він має 7 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці; за сумлінну поведінку та добре ставлення до суспільно-корисної праці по благоустрою відділення, отриманих 12.09.2019, 16.04.2020, 26.10.2021, 08.07.2022, 24.01.2023, 30.09.2023 та 10.04.2024, а також 4 стягнення, три з яких у вигляді доган за вилучення у засудженого заборонених речей 20.07.2017, вилучення мобільного телефону 21.03.2018, не виконання команди відбій - 02.11.2021 та вилучення мобільного телефону 09.11.2021.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений до покарання у виді позбавлення волі, до нього неодноразово було застосовано процедуру звільнення від відбування покарання з випробуванням і умовно-дострокове звільнення, проте він знову вчинив злочини та був засуджений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що працевлаштування засудженого, дотримання ним порядку і режиму утримання, отримання заохочень після застосування до нього стягнень - свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення, проте його поведінка не є бездоганною. А доводи апеляційної скарги захисника про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, зробив для себе належні висновки, є неспроможними. На переконання апеляційного суду, місцевий суд правильно виснував, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, проте вказаного не достатньо для його умовно-дострокового звільнення.

Поміж іншого суд прийняв до уваги й те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2023 задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та замінено, відповідно до вимог ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 8 місяців 2 дні.

З урахуванням зазначених обставин, суд, хоча і визнав позитивні зміни в поведінці засудженого, проте зазначив, що відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі. А обставини, наведені в апеляційній скарзі захисника були взяті до уваги судом першої інстанції та їм було надано належної оцінки.

На переконання апеляційного суду, висновки місцевого суду підтверджуються відомостями, що є наявними в матеріалах провадження, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами захисника, які містять її суб`єктивні

твердження щодо можливості застосування до ОСОБА_7 норм ст. 81 КК України, а також щодо незгоди сторони захисту з оскаржуваною ухвалою.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_7 станом на 26.02.2024 відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, не є самостійною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року про відмову в задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4