Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/845/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2024 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 січня 2025 року.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з носінням електронного засобу контролю.

Зазначає, що досліджені всі письмові докази, які спростовують обґрунтованість підозри, допитана потерпіла та її батьки, свідки у справі, допитано ряд експертів, які заперечують факт зґвалтування та наявність у потерпілої тілесних ушкоджень характерних для зґвалтування.

Досліджені докази обвинувачення здобуті з порушенням вимог КПК України, більшість із них не доводять вини ОСОБА_7 , а деякі спростовують. Зазначив, що суд ігнорує поведінку батьків потерпілої. Судом першої інстанції не взято до уваги вік обвинуваченого та його характеризуючи дані. Грабчак перебуває під вартою з 03.07.2023, тобто майже 1 рік і 5 місяців.

У відповідності до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У відповідності до п.2.ч.2 ст.27 КПК України суд приймає рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні , оскільки кримінальне правопорушення стосується статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу в частині її скасування, та просив визначити розмір застави зважаючи на тривалість тримання особи під вартою;

прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, зазначивши, що тримання під вартою є обґрунтованим та виправданим запобіжним заходом, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, ч.3 ст.152 КК України, який є особливо тяжким, вчинений щодо неповнолітньої. До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 03.07.2023 , який продовжувався під час досудового розслідування, та розгляду справи в суді першої інстанції.

Прокурор в обґрунтування клопотання послався на те що, заявлені ризики п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, що є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду при перевірці клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено фактичними даними ризик впливу на потерпілих. Прокурором на підтвердження цього надані відомості, які мали місце ще на початку досудового розслідування, та були підставою для обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, інших доказів щодо подальшого впливу у будь- який спосіб на родину неповнолітньої потерпілої не надано.

Посилання прокурора на повідомлення законного представника неповнолітньої потерпілої при розгляді справи в суді першої інстанції, що з боку захисників ОСОБА_9 , (які надавали її родині правову допомогу) були вчинені намагання про вирішення питання шляхом матеріальної компенсації з боку обвинуваченого, та вона відмовилась від послуг цих захисників - не свідчить про вплив з боку обвинуваченого, або третіх осіб в його інтересах, оскільки не встановлено, що саме за ініціативи сторони захисту така пропозиція поступила до осіб, що представляли інтереси сторони потерпілих в кримінальному провадженні.

Прокурором під час розгляду апеляційної скарги не доведено, а матеріали клопотання не містять відомостей, що безпосередньо до потерпілої чи членів її родини зверталися із погрозами або пропозиціями щодо вирішення питання в зв`язку із висунутим обвинуваченням родичі обвинуваченого, чи його захисник.

Не надані підтвердження щодо можливості іншим чином перешкодити розгляду кримінального провадження в суді.

Посилання в клопотанні на наявні ризики зазначені як ймовірні, та відсутні належні обґрунтування щодо їх існування.

Надані під час розгляду апеляційної скарги прокурором висновки експертів та спеціалістів, вказують на підтвердження обґрунтованості підозри на час обрання запобіжного заходу та були актуальними на час визначення запобіжного заходу під час досудового розслідування.

Щодо доводів сторони захисту при розгляді апеляційної скарги, на відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, слід вкотре зауважити, що такі обставини перевіряються судом під час розгляду справи по суті шляхом дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та триває судовий розгляд, питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення.

При розгляді апеляційної скарги про продовження обраного запобіжного заходу на стадії судового розгляду унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Тим не менш, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому, можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду. Втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Колегія суддів погоджується із обґрунтуванням клопотання щодо не можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі розгляду кримінального провадження: враховуючи тяжкість дані про особу, вік, та майновий стан обвинуваченого, можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду, втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»). Колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для застосування до нього виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте, подальше тримання під вартою обвинуваченого перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період. Зважаючи на тривалість перебування під вартою обвинуваченого, те, що особа була затримана одразу після звернення до правоохоронних органів та з 03.07.2023 перебуває під вартою, що на час розгляду апеляційної скарги становить 1 рік 6 місяців. Зважаючи на висновки ЄСПЛ, який неодноразово в своїх рішеннях посилається на наявність належного підтвердження ризиків при обранні/ продовженні запобіжних заходів - ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні («Ноймайстер проти Австрії»). Беручи до уваги положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, норми національного законодавства подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без визначення альтернативного заходу суперечитиме позиціям справедливості.

На думку колегії судів, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави є пропорційною меті забезпечення кримінального провадження та, за обставин даного кримінального провадження, зважаючи на тривалість перебування під вартою обвинуваченого, та буде саме тим, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню ризикам, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти такому.

Посилання прокурора про не можливість застосування застави, оскільки це може вплинути на психологічний стан потерпілої не знайшов свого підтвердження. Стороною обвинувачення було надано копії матеріалів, які підтверджують, що обвинувачений проживає за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в розпорядженні ОСОБА_7 перебуває нерухоме майно АДРЕСА_2 . В суді апеляційної інстанції встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 , обвинувачений зареєстрований. Стороною захисту зазначено, що фактично обвинувачений не проживає за місцем реєстрації. Дане твердження не було спростовано стороною обвинувачення.

Вимоги чинного законодавства не містять заборони застосування альтернативного заходу при вирішенні клопотання про обрання/продовження строку тримання під вартою за інкримінованим правопорушенням. Апеляційний суд бере до уваги надані стороною обвинувачення характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 . Необхідно зазначити, що не можна брати до уваги як характеризуючі дані відомості про те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Виходячи із вимог ст.89 КК України, особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дані відомості не свідчать про те, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за злочини які були вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку про можливість продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , за відсутності підтвердження ризиків передбачених п.п.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, можливого негативного впливу обвинуваченого на потерпілу, зважаючи на тривалість перебування під вартою обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про застосування вимог ч.3 ст.183 КПК України, та визначити розмір застави обвинуваченому.

Відповідно до вимог п. 3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з винесення застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде достатнім для виконанням ним процесуальних обов`язків, у тому числі зможе по побігти ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Визначаючи розмір застави колегія суддів зазначає обов`язки, які обвинувачений, зобов`язаний виконувати, а саме : прибувати за викликом до суду; враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 зареєстрований на одній вулиці з потерпілою, за адресою АДРЕСА_3 , та наявні відомості надані стороною обвинувачення щодо володіння іншим нерухомим майном обвинуваченим, заборонити відвідання місця реєстрації, з метою усунення можливості впливу на психоемоційний стан здоров`я неповнолітньої потерпілої та встановити обов`язок не відлучатися із населеного пункту в якому проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілою, її законними представниками, свідками, як особисто, так і через третіх осіб, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій; з метою попередження перетину державного кордону - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обмеження пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та узгоджуються з вимогами ч.6 ст.182 КПК України.

З урахуванням часу тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, його подальше перебування під вартою фактично створюватиме умови для відбування ним покарання за відсутністю обвинувального вироку, що в свою чергу призведе до порушення принципу верховенства права, передбаченого ст.8 Конституції України, порушення конституційного права на свободу та особисту недоторканість, передбаченого ст.29 Конституції України, не відповідатиме принципу презумпції невинуватості, визначеному ст.62 Конституції України, а також буде суперечити принципам, визначеним ст.ст.3,5-6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема й принципу поваги до людської гідності, а також ч.5 ст.17 КПК України, а саме поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу сторони захисту необхідно задовольнити частково, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2024 року необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407,422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , до 23 січня 2025 року.

Визначити ОСОБА_7 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в якості застави, що в грошовому еквіваленті становить 242240 гривень, яка ним або заставодавцем може бути внесена на депозитний рахунок UA0086310, отримувач коштів Держказначейська Служба України м.Київ , банк отримувача Держказначейська Служба України м.Київ; код банку отримувача МФО 820172 , призначення платежу: «застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі 402/1024/23; 11-кп/4809/845/24, Кропивницький апеляційний суд, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

У разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту в якому проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із потерпілою, її законними представниками, свідками, як особисто, так і через третіх осіб, за виключенням проведення за їх участі слідчих дій, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4