Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/35/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_8 до 12.02.2025 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України та існують ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З цих же підстав слідчий суддя вважав неможливим застосувати заставу, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, оскільки кримінальні правопорушення пов`язані із застосуванням насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, дружину, позитивно характеризується за місцем проживання.

Зазначає, що ризики не доведені прокурором, а є лише припущеннями.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000908 від 14.12.2024 у зв`язку з тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 14 грудня 2024 року, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під приводом вигаданого боргу, виник злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_10 та вимагання в нього майна.

Так, 14 грудня 2024 року близько 16.30 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на автомобілі марки та моделі «Jaguar XJ» д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до подвір`я будинку по вулиці Вільський шлях, 14-А в місті Житомирі. Зустрівшись на вказаному місці із потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу примусово, проти волі, помістив потерпілого до салону вказаного автомобіля марки та моделі «Jaguar XJ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та погрожуючи застосуванням фізичного насильства почав вимагати в ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 11000 доларів США вигаданого боргу.

14.12.2024 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 статті 146, частиною 4 статті 189 КК України затримано ОСОБА_8 .

14.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а також у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК Країни.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, одне з яких за ч.4 ст.189 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується протоколом прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом обшуку від 15.12.2024 проведеного в автомобілі марки та моделі «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_2 ; протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 15.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.12.2024; протоколом допиту свідків ОСОБА_14 від 15.12.2024; протоколом огляду предмету від 15.12.2024, а саме мобільного телефону ОСОБА_14 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_10 під час допиту вказав, що на підозрюваний ОСОБА_8 , який разом з іншою особою вчинили щодо нього неправомірні дії 14.12.2024 і ці обставини підтверджуються іншими доказами, в тому числі показаннями свідків, що вказує на обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування ( а.п. 16-24).

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_8 може бути причетним до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 під загрозою покарання може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, сховати знаряддя нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, яке має значення для кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення вчинене з корисливих мотивів, у зв`язку з чим прокурором доведено наявність обставин, які дають підстави вважати наявними ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування такого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має дитину та дружину, позитивно характеризується, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_10 , то апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави, а тому доводи апелянта в цій частині не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: