Справа №591/7392/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/709/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Державна зрада
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000031 від 18 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком без визначення розмиру застави на 60 днів, яке вмотивовано тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 визначено до 13 лютого 2025 року, судовий розгляд кримінального провадження до його закінчення завершити неможливо, а ризики, які були підставою для обрання такого заходу не зменшились та не перестали існувати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року, на задоволення клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до 10 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року скасувати та обрати її підзахисному більш м`який запобіжний захід.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 , суд зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Водночас, ризики того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, були встановлені судом лише з посиланням на тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та на суворість покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини. При цьому, сторона обвинувачення жодним чином не довела наявність таких ризиків, а твердження про наявність у ОСОБА_6 зв`язків у рф, чи дружніх (окрім однієї особи « ОСОБА_8 »), чи родинних, є голослівними, оскільки до цього часу на підтвердження зазначеного так і не було подано жодного доказу. Крім того, суду не було наведено фактів, які доводять здійснення чи спроб незаконного впливу ОСОБА_6 безпосередньо або через довірених осіб на свідків, і посилання прокурора на наявність вказаного ризику є формальним.

Також, як зазначає захисник, судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було проігноровано позитивну характеристику обвинуваченого, що він є несудимим, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки - дружину та доньку, матір, яка потребує постійного догляду відповідно до висновку лікарської комісії, та що він є єдиним годувальником своєї родини, а також, що майнова шкода жодній особі ОСОБА_6 заподіяна не була.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 його захисник ОСОБА_7 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та розписка, які повернулось на адресу суду.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання у її та обвинуваченого ОСОБА_6 відсутність.

Прокурор у кримінальному провадженні направив до суду заяву, в якій, також, просив здійснити апеляційний розгляд у його відсутність, з додатковим зазначенням того, що вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просить залишити її без зміни.

Враховуючи як зазначені обставини, так і те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, колегія суддів вважає за можливе розглядати дане провадження в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, за відсутності його учасників, а тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, з наявних у даному кримінальному провадженні матеріалів вбачається, що у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке вмотивоване обґрунтованістю обвинувачення останнього за ч. 2 ст. 111 КК України та тим, що ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та залишаються актуальними.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора, судом було встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна. Крім того, судом було враховано і те, що в матеріалах даного провадження наявні докази на підтвердження зав`язків обвинуваченого з представниками спецслужб рф, що ОСОБА_6 проживає поблизу кордону, обізнаний про місце проживання свідків та їх родичів у кримінальному провадженні.

З врахуванням зазначеного, суд і дійшов висновку, що прокурором доведено існування ризиків того, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення або скоїти інше кримінальне правопорушення, та задовольнив подане клопотання.

З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, доводами апелянта правильність такого висновку жодним чином не спростовано, і захисником не наведено беззаперечних обставин, за яких клопотання прокурор не підлягало б до задоволення і до ОСОБА_6 можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід або змінити той, який до останнього застосовано.

Крім того, при прийнятті даної ухвали, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На спростування доводів захисника з приводу того, що майнова шкода жодній особі ОСОБА_6 заподіяна не була, колегія суддів зауважує, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, який є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад, що свідчить про підвищену його суспільну небезпечність, а тому, з підстав, що у суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4