УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001258, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

08.11.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 04 листопада 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини в межах четвертої смуги проїзної частини вулиці Академіка Заболотного у м. Києві, а саме на: автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні, який згідно свідоцтва про реєстраційні дані транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ВЧ НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: м. Житомир та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б, з забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001258, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор зазначає, що 04.11.2024, приблизно о 07 год. 14 хв., автобус марки «MERCEDES-BENZ» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в межах четвертої смуги проїзної частини вулиці Академіка Заболотного у м. Києві, здійснив зіткнення з нерухомими транспортними засобами - автомобілем марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_5 на чорному фоні ВЧ НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в якому в якості пасажира перебувала ОСОБА_6 та автомобілем марки «ВАЗ 2121» р.н. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7 , які розташовувались попереду в його смузі руху, один за одним відповідно. Після зіткнення автобус, перебуваючи в некерованому стані, виїхав за межі проїзної частини праворуч та на другорядній дорозі здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Mercedes-Benz GLE» р.н. НОМЕР_7 та кіоск, частини фасаду якого пошкодили нерухомі транспортні засоби, а саме: автомобіль «ГАЗ» р.н. НОМЕР_8 та автомобіль марки «Skoda Rapid» р.н. НОМЕР_9 . Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «ВАЗ 2121» ОСОБА_8 загинув на місці події, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 отримали травмами різного ступеню тяжкості з якими були госпіталізовані до КНП «КМКЛ № 17». В результаті ДТП водій автобуса ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження з якими був госпіталізований до КНП «КМКЛ № 17».

04.11.2024 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та оглянуто автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні, який згідно свідоцтва про реєстраційні дані транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ВЧ НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: м. Житомир.

У подальшому вказаний автомобіль вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику для утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

04.11.2024 автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Прокурор вказує, що метою перевірки технічного стану автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 у кримінальному провадженні призначено судову автотехнічну експертизу технічного стану вказаного транспортного засобу.

Крім того в ході проведення досудового розслідування може виникнути необхідність у призначення інших експертиз для проведення яких потрібно надати експертам зазначений транспортний засіб.

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, у тексті клопотання просив розглянути справу без його участі.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився. Разом з цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті заявлених у ньому вимог.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом та наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 04 листопада 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини в межах четвертої смуги проїзної частини вулиці Академіка Заболотного у м. Києві а саме на: автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні, який згідно свідоцтва про реєстраційні дані транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ВЧ НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: м. Житомир та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б, з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001258, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 04 листопада 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини в межах четвертої смуги проїзної частини вулиці Академіка Заболотного у м. Києві, а саме на: автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 на чорному фоні, який згідно свідоцтва про реєстраційні дані транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ВЧ НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: м. Житомир та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б, з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1