Провадження № 1-кп/369/1917/24
В И Р О К

іменем України

16.10.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001380 від 14.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білиця Шосткинського району Сумської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має неповну середню освіту, не одружений, зареєстрований в АДРЕСА_1 , до затримання проживав в АДРЕСА_2 , який перебуває під вартою в ДУ «Київський СІЗО» як обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000415 за ч. 4 ст. 185 КК України, яке розглядається Дарницьким районним судом міста Києва, раніше судимий:

вироком від 16.02.2011 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, який звільнився 23.10.2015 року з ДУ «Шосткинська ВК (№ 66)» на підставі ухвали від 15.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів;

вироком від 04.12.2023 року Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 296 КК України до 17000 (сімнадцяти тисяч) грн штрафу,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

08.05.2024 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в місці проживання потерпілої ОСОБА_8 - у будинку АДРЕСА_3 , знаючи, що на банківській картці ОСОБА_9 є гроші, викрав з сумки потерпілої банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом - електронним платіжним документом, що є засобом доступу до банківських рахунків, з карткою з місця проживання ОСОБА_9 зник.

Після чого, вже будучи у невстановленому місці, ОСОБА_5 08.05.2024 року в період часу з 13.20 до 13.23, використовуючи викрадену банківську картку та номер мобільного телефону завантажив на власний мобільний термінал мобільний банківський додаток «Приват 24», в якому від імені ОСОБА_9 провів реєстраційні дії та змінив пароль входу.

Та вже потім в цей же день, о 16.58 через банківський термінал, розташований по АДРЕСА_3 , використовуючи банківську картку ОСОБА_9 , зняв з її картки 2000 грн, чим обікрав потерпілу на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, у вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_10 участі у судовому провадженні не брала через поважний рік (90 років), подала до суду відповідну заяву, в якій просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Враховуючи позицію обвинуваченого, суд визнав недоцільним досліджувати ті докази та обставини, які ніким не оспорюються та в розгляді кримінальної справи обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого і дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного суд висновує, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

З пред`явленого обвинувачення на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року суд виключає обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки розмір крадіжки 2000 грн є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень ПК України настає кримінальна відповідальність, 3028 грн.

За ч. 1 ст. 357 КК України дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого та бере до уваги, що кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 357 та за ч. 1 ст. 361 КК України є кримінальними проступками, ОСОБА_5 раніше судимий за умисне корисливе кримінальне правопорушення, наразі перебуває під вартою як обвинувачений в умисному кримінальному правопорушенні, на спеціальних обліках не перебуває, сталі соціальні зв`язку у нього відсутні, від має невідбуте покарання - штраф.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставиною, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

За наведеного суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинене - обмеження волі, оскільки залучення до праці в умовах виправного центру буде позитивним проявом покарання стосовно обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності аза умисне корисне кримінальне правопорушення.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначається на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та з урахуванням невиконаного вироку.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 361 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_11 покарання 2 (два) роки обмеження волі. При цьому вирок від 04.12.2023 року Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 296 КК України, яким ОСОБА_5 призначено покарання - штраф 17000 (сімнадцяти тисяч) грн, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його прибуття до виправного центру, в строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання (з 11.06.2024 року) до дня прибуття у виправний центр з розрахунку на підставі ч. 1 ст. 72 КК України один день позбавлення волі (попереднього ув`язнення) за два дні обмеження волі.

Речові докази: диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1