Справа № 496/577/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , заявлені у порядку до ч. 3 ст. 404 КПК України під час розгляду апеляційного провадження на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року, у кримінальному провадженні №0000243, внесеному до ЄРДР 20.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

установив:

Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, та призначеному йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду сторона захисту подала апеляційні скарги, оскільки вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про проведення психологічної експертизи із застосування комп`ютерного поліграфа відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 ; про проведення додаткової психологічної експертизи потерпілої; про виклик та допит судових експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, натомість, прокурор заперечував проти задоволення вказаних клопотань, оскільки вони не були заявлені під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом 1-ої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як вбачається з наведеної норми, дослідження судом апеляційної інстанції доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, є правом суду, а не його обов`язком.

Щодо клопотання про проведення психологічної експертизи із застосування комп`ютерного поліграфа відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , апеляційний суд зазнає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Поняття судової експертизи визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», згідно з якою судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, попереднього слідства чи суду.

Пунктом 124 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачено, що психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви у поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Водночас, з клопотання захисника убачається, що він просить порушити перед експертом питання щодо достовірності показань обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , наданих під час судового розгляду, та питання про те, чи відбувались ті чи інші події або чи виконували ті чи інші дії (а.с.76-81 т. 2).

Пунктом 6.8.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/56.8.1., передбачено, що психологічна експертиза може бути проведена із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа. Предметом її проведення є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій.

Отже, висновки судово-психологічних експертиз із застосуванням комп`ютерного поліграфа не є однозначними по своїй суті, а несуть в собі орієнтувальну інформацію.

Як було зазначено, призначенням та проведенням цих психологічних експертиз сторона захисту намагається здійснити перевірку правдивості показань обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , даних ними під час судового розгляду.

Згідно зі ст. 95 КК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків під час судового розгляду є, згідно діючого процесуального законодавства, одним із найважливіших доказів серед інших фактичних даних, необхідних для об`єктивного вирішення справи. Звідси випливає, що оцінка повноти і правдивості свідчень дуже відповідальне завдання. У контексті цього кримінального провадження апеляційний суд наголошує на положеннях ст.ст. 23, 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а чинним КПК не передбачена можливість перевірки правдивості показань особи на поліграфі (детекторі брехні), оскільки це відноситься до компетенції суду.

Щодо клопотання про проведення додаткової психологічної експертизи потерпілої, апеляційний суд зазнає наступне.

Сторона захисту обґрунтовує необхідність призначення додаткової експертизи виключно тим, що під час експертизи не було з`ясовано чи була нанесена психічна травма потерпілій (а.с.82-81 т.2).

Апеляційний суд зауважує, що предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Так, до компетенції судового експерта-психолога при виконанні судово-психологічної експертизи потерпілих по справах проти статевої свободи та статевої недоторканості особи входить оцінка здібності психічно здорової потерпілої особи розуміти характер та значення дій обвинуваченого; оцінка здатності чинити йому опір залежно від рівня психічного розвитку потерпілої особи, зокрема, рівня інтелектуальних здібностей, від її індивідуально-психологічних особливостей, психічного стану у момент скоєння проти неї протиправних дій.

Відповідно до матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження була проведена судово-психологічна експертиза №680 від 20.11.2023 року відносно потерпілої ОСОБА_9 , згідно якої рівень інтелектуального розвитку потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає середній нормі для її вікової групи. У випробуваної немає якихось виражених характерологічних «загострень» (акцентуації характеру); неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 не виявляє підвищеної навіюваності та патологічної схильності до фантазування; неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально психологічних особливостей та рівня розумового розвитку здатна на теперішній час правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, і давати про них відповідні свідчення; неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 , виходячи з рівня її розумового розвитку, індивідуально психологічних особливостей і емоційного стану, здатна правильно розуміти характер та значення скоюваних з нею дій. У момент скоєння по відношенню до випробуваної насильницьких дій вона чинила опір (а.с. 126-129 т.1).

Тобто, під час проведення досудового розслідування достеменно було встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 здатна вірно сприймати обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що у даному випадку відсутні підстави для призначення заявленої експертизи.

Щодо клопотання про проведення допиту експертів ОСОБА_10 (висновок експерта №1745 від 17.10.2023 року та ОСОБА_11 (висновок експерта №501 від 05.10.2023 року).

Згідно із ч. 1ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

За клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку (ч. 1 ст. 356 КПК). Метою допиту експерта є отримання судом роз`яснення наданого ним висновку (експерт роз`яснює висновок від свого імені на підставі раніше проведених ним досліджень).

Відповідно до матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було проведено, зокрема, цитологічні дослідження висновок експерта №501 від 05.10.2023 року, відповідно до якого у піднігтьовому вмісті зрізі нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь які клітини з ядрами, в тому числі і клітини піхвового епітелію, не знайдені (а.с.97-98) та імунологічна експертиза №1745 від 17.10.2023 року, згідно якої в двох мазках і тампоні з вмістом ротової порожнини, двох мазках і тампонів з вмістом заднього склепіння піхви, двох мазках і тампонів з вмістом прямої кишки, двох мазках і тампонів зі змивом з передньої черевної стінки підекспертної ОСОБА_9 сперматозоїди не знайдені (а.с.99-101).

Зі змісту вищевказаних висновків вбачається, що вони містить однозначні висновки, без можливих протиріч. Не вказала на недоліки саме змісту і висновків експертизи і сторона захисту. Підстав не довіряти висновку експертизи в апеляційного суду немає. Тобто, під час проведення досудового розслідування достеменно було встановлено відсутність об`єктів біологічного походження, що свідчить про відсутність підстав для допиту експертів.

Також, сторона захисту не заперечує ту обставину, що вищенаведені клопотання не були заявлені у суді першої інстанції, з підстав того, що захисник обвинуваченого приймала участь у суді першої інстанції у режимі відеоконференції, а тому не у повній мірі могла ознайомитися з матеріалами провадження,однак, вважає, що на стадії апеляційного перегляду їх задоволення буде відповідати порядку апеляційного перегляду та буде мати визначальне значення для ухвалення об`єктивного рішення. Втім колегія суддів не погоджується із такими твердженнями захисника, оскільки вказані обставини свідчить не про наявність підстав, визначених ч.3 ст.404 КПК України, а про обрання захисникам під час судового розгляду в суді першої інстанції певної лінії захисту в межах реалізації закріпленого в КПК принципу диспозитивності.

Відтак, ті обставини, на які посилається захисник у клопотаннях заявлених у порядку до ч. 3 ст. 404 КПК України під час розгляду апеляційного провадження, не дають підстави суду апеляційної інстанції реалізувати право дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про проведення психологічної експертизи із застосування комп`ютерного поліграфа відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 ; про проведення додаткової психологічної експертизи потерпілої; про допит судових експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4