Справа № 755/4787/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 09.03.2025, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кізіл Байдак (Туркменістан), громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

у с т а н о в и в:

09 березня 2025 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 12, на землі знайшов згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився зіп-пакет, в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_2 , припустив, що знайшов психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP». У цей час у ОСОБА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини, для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_2 , підняв з землі знайдений ним згорток, відклеїв ізоляційну стрічку чорного кольору та побачив всередині поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору та впевнився, що дійсно у знайденому поліетиленовому зіп-пакеті з кристалоподібною речовиною білого кольору, міститься заборонена речовина «PVP», тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої заборонено- «PVP».

У цей час, у ОСОБА_2 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP». Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_2 , обмотав ізоляційною стрічкою чорного кольору та помістив незаконно придбаний ним згорток, всередині якого був поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, в якому знаходилась психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був вдягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту та пішов по власних справах.

Того ж дня, а саме 09.03.2025 року приблизно о 15 годині 02 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 12, працівниками поліції, було зупинено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину, а саме «солі».

В подальшому, 09.03.2025 в період часу з 15 год. 35 хв. до 15 год. 42 хв., за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 12, співробітниками поліції, а саме оперативним співробітником Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за дорученням дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час безперервного відеозапису за участю двох понятих проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_2 , з лівої внутрішньої кишені куртки, в яку останній був вдягнений, виявлено та вилучено згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, в якій знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», масою 0,667 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-25/14441-НЗПРАП від 12.03.2025: У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,667 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Прокурор звернулася з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників кримінального провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд, зокрема, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу, в тому числі із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Також, в силу приписів ст. 57 КК України, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суд не вважає за можливе призначити покарання у виді виправних робіт.

Висновку про неможливість призначення судом обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу або виправних робіт, суд дійшов, зокрема, на підставі роз`яснень наведених у абз. 4 п. 2, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Також суд не вбачає і за можливе призначення обвинуваченому ОСОБА_2 і такого виду покарання як пробаційний нагляд, оскільки вказаний вид покарання не буде необхідним і достатнім для його виправлення.

Крім цього, суд зауважує, що вирішення питання про призначення виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 05.02.2024 по справі № 754/6054/22 витлумачив, що підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обмежень, які б унеможливлювали призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі, що передбачені ч. 3 ст. 61 КК України, судом не встановлено.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022, ухваленого у справі № 755/7825/22, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 64-65 зв.).

Відповідно до листа Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 19.03.2025, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу на виконання до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області станом на 19.03.2025 не надходив (а.с. 66).

Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно (ч. 3 ст. 72 КК України).

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги приписи ст. ст. 72, 80 КК України, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022, ухвалений у справі № 755/7825/22, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. самостійному виконанню не підлягає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КВК України, строк відбуття покарання ОСОБА_2 відраховувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі після набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,667 г., що передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 023924 від 21.03.2025) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/14441-НЗПРАП від 12.03.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з клопотанням про помилування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1