Справа № 761/2641/25
Провадження № 1-кс/761/2444/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 3 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000027 від 13.01.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 3 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000027 від 13.01.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В рамках даного провадження 02.01.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом жорстокого поводження з військовополоненими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Так, ОСОБА_4 вважається таким, який належним чином повідомлений про виклик, з моменту опублікування повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області, в результаті чого останньому неможливо вручити повідомлення про підозру в день його складання, таке вручення здійснено шляхом публікації 02 січня 2025 року повідомлення про підозру на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора в мережі Інтернет; та публікації повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 3 (7928) від 03 січня 2025 року.

Крім того, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України 02 січня 2025 року на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора та 03 січня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого для проведення з ним слідчих дій на 07.01.2025, 08.01.2025 та 09.01.2025 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 на вказані виклики до слідчого не з`явився, причини неявки не повідомив.

У той же час, для забезпечення права останнього на захист на підставі постанови слідчого та доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 09 січня 2025 року № 004-260000348 залучено до провадження адвоката ОСОБА_6 .

Як вбачається з інформації, наданої оперативним підрозділом, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України. Враховуючи вищезазначене, керуючись положеннями ст. 281 КПК України 09 січня 2025 року ОСОБА_4 оголошено у розшук, проведення якого доручено співробітникам ДВКР СБ України.

26.09.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000653 від 18.07.2024 виконувачем обов`язків Генерального прокурора продовжено до трьох місяців, тобто до 06.11.2024 року.

25.10.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 06.02.2025 року.

13.01.2025 постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_4 виділені в окреме провадження за №0000027.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, які не можуть гарантувати належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , а також враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного; місце проживання підозрюваного та відповідно відсутність у нього міцних соціальних зв`язків на підконтрольній частині території України, слідчий ОСОБА_2 , просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також зазначила, що підозрюваний ОСОБА_4 обізнаний про розгляд даного клопотання, що підтверджується публікаціями на сайті Офісу Генерального прокурора та публікацією в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр». Разом з тим, зауважила, що органом досудового розслідування вживались заходи для встановлення інших засобів зв`язку із підозрюваним для направлення йому процесуальних документів та викликів, проте наявність таких засобів зв`язку із підозрюваним не встановлено. Водночас зауважила, що останній із будь-якими заявами чи клопотаннями до слідчого чи прокурора не звертався.

Захисниця ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування щодо підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на недоведеність заявлених слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризиків. Також звернула увагу на недоведеність факту переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування саме з метою уникнення кримінальної відповідальності. Погодити позицію із підзахисним не вдалося через відсутність з ним контактів.

Слідча суддя, вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, а також надані прокурором у судовому засіданні документи, прийшла до таких висновків.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання слідчого ОСОБА_2 , Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В рамках даного провадження 02.01.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, за фактом жорстокого поводження з військовополоненими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області, в результаті чого останньому неможливо вручити повідомлення про підозру в день його складання, таке вручення здійснено шляхом публікації 02 січня 2025 року повідомлення про підозру на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора в мережі Інтернет; та публікації повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 3 (7928) від 03 січня 2025 року.

Крім того, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України 02 січня 2025 року на офіційному веб - сайті Офісу Генерального прокурора та 03 січня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого для проведення з ним слідчих дій на 07.01.2025, 08.01.2025 та 09.01.2025, що підтверджується долученими до клопотання протоколами огляду від 02.01.2025, 03.01.2025 року.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_4 на вказані виклики до слідчого не з`явився, про причини неявки та їх поважність останнього не повідомив.

Крім того, як вбачається з інформації, наданої оперативним підрозділом, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи вищезазначене, керуючись положеннями ст. 281 КПК України 09 січня 2025 року постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_2 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук, проведення якого доручено співробітникам ДВКР СБ України.

У свою чергу, як вбачається із долучених у судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 документів, зокрема, відповіді 2 управління ДВК СБ України від 23.01.2025, станом на 22.01.2025 актуальних засобів зв`язку ОСОБА_4 - номерів телефонів, адрес електронної пошти, сторінок у соціальних мережах не виявлено.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідча суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі. Відтак, останній, усвідомлюючи тяжкість покарання, не бажаючи нести відповідальність за свої дії, та проживаючи протягом останніх 10 років на тимчасово окупованій території України і активно співпрацюючи з державою-агресором, має реальну можливість переховуватись в подальшому з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У свою чергу, ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, а також відсутність в органу досудового розслідування доступу до місця вчинення кримінального правопорушення, в той час, як підозрюваний навпаки має безперешкодний доступ до такого місця, речей та документів, останній може сховати, спотворити або знищити такі речі та документи.

Слідча суддя вважає також доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на свідків та потерпілих в рамках даного провадження, який виражається у тому, що на теперішній час не встановлені велика кількість свідків та потерпілих від злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , в тому числі особи, які продовжують утримуватись у полоні державою-агресором на тимчасово окупованій території України та території РФ, відтак є підстави вважати, що підозрюваний в подальшому може як у спосіб погроз, психологічного тиску чи застосування фізичного насильства, так і в інший спосіб незаконно впливати на них, враховуючи його посаду та тісні зв`язки з представниками держави-агресора.

У той же час, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого останньому кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний ОСОБА_4 до теперішнього часу постійно перебуває на тимчасово окупованій території України, продовжує здійснювати повне та всебічне сприяння окупаційним військам та окупаційній адміністрації в умовах повномасштабного вторгнення, що свідчить про те, що останній може продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що слідчим ОСОБА_2 у клопотанні та прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні доведено необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, слідча суддя сприймає твердження сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких заходів не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідча суддя прийшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , крім того, як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, не з`являється на виклики слідчого та суду, будучи обізнаним про розгляд цього клопотання до суду свідомо не прибув, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Слідча суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі №991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1 відділу 3 управління розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000027 від 13.01.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

При цьому, слідча суддя нагадує, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідча суддя ОСОБА_1