Справа № 464/6921/24
пр.№ 1-кп/464/159/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/6921/24, внесене 16.08.2024. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000718, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, має малолітнього сина, непрацюючого, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 з перебуванням у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 , судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасником провадження потерпілий ОСОБА_5

з участю його сторін, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 14 серпня 2024 року о 12.45 год неподалік магазину «Вeer Set» по вул.Угорська,10 у м.Львові знайшов банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , на якій зберігалися грошові кошти потерпілого, що за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (Закон України «Про інформацію» від 02.10.1992, Закони України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000), не вчинив жодних дій по її поверненню власнику, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, привласнив знайдену ним банківську карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом розрахунку грошовими коштами, належними потерпілому.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив привласнення офіційного документа з корисливих мотивів, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.357 КК України.

Крім того він же 14 серпня 2024 року, маючи при собі привласнену ним банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , на якій зберігалися грошові кошти останнього, будучи обізнаним про наявність на рахунку грошових коштів та маючи умисел на таємне їх викрадення в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи у приміщенні магазину «Веer Set» по вул.Угорська,10 у м.Львові, використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 12.55 год здійснив оплату за товар на суму 89,91 грн, о 13.04 год здійснив оплату за товар на суму 144,54 грн, о 13.43 год здійснив оплату за товар на суму 137,44 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сім 23 Зручний маркет», на вул.Литвиненка,4 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 13.45 год здійснив оплату за товар на суму 248 грн, о 13:46 год. здійснив оплату за товар на суму 159 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Сирна Казка» на вул.Литвиненка,4 в м.Львові та використовуючи функцію «РауPass» вказаної банківської карти, о 13.49 год здійснив оплату за товар на суму 140,08 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачения, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Єва-1519» на вул.Литвиненка,4 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 13.52 год здійснив оплату за товар на суму 311,20 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Новий Градус» на вул.Віденська,9 в м.Львові та використовуючи функцію «РауPass» вказаної банківської карти, о 13.57 год. здійснив оплату за товар на суму 208 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» по вул.Віденська,9 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 14 год здійснив оплату за товар на суму 262,80 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 ,перебуваючи у приміщенні магазину «Сімі» по вул.Литвиненка,19 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 14.03 год здійснив оплату за товар на суму 247 грн, о 14.04 год здійснив оплату за товар на суму 4,50 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Овація» на вул.Литвиненка,19 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 14.07 год здійснив оплату за товар на суму 183,70 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» по вул.Стуса,12 у м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 14.26 год. здійснив оплату за товар на суму 237,06 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» на пр.Червоної Калини,36 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 1444 год здійснив оплату за товар на суму 226,58 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Тоуѕ» на пр.Червоної Калини,36 у м.Львові та використовуючи функцію «РауPass» вказаної банківської карти, о 14.53 год здійснив оплату за товар на суму 285 грн, о 14.54 год здійснив оплату за товар на суму 303 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «You play» на пр.Червоної Калини, 36 в м.Львові та використовуючи функцію «РауPass» вказаної банківської карти, о 15 год здійснив оплату за товар на суму 474 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рошен» на пр.Червоної Калини,36 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 15.06 год здійснив оплату за товар на суму 448,82 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Все від 1 грн» на пр.Червоної Калини,36 у м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 15.10 год здійснив оплату за товар на суму 324 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Відділ Напої» по пр.Червоної Калини,36 в м.Львові та використовуючи функцію «PayPass» вказаної банківської карти, о 15.15 год здійснив оплату за товар на суму 248 грн. У подальшому ОСОБА_3 розпорядився купленими товарами за викрадені грошові кошти потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 4434, 63 грн на власний розсуд, чим спричинив останньому в умовах воєнного стану матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

За приписами ч.3 ст.349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених ч.3 ст.323 та ст.381 цього Кодексу.

У силу положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Із постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 521/844/21 випливає, що роз`яснення учасникам судового провадження підстав та наслідків його здійснення за ч.3 ст.349 КПК не повинно мати формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК, повинен роз`яснити суть цієї норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння всіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися в добровільності їх позицій.

Отже, визнання вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального проступку, в якому особа обвинувачується, правові наслідки розгляду на підставі ч.3 ст.349 КПК, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є передумовами можливості здійснення розгляду провадження в зазначеному порядку.

Під час судового розгляду обвинувачений, який усвідомлено відмовився у встановленому законом порядку від захисника, а дійсність і добровільність вказаної відмови перевірена судом, свою винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях: привласненні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, та таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, погодився із кваліфікацією дій за ч.1 ст.357 КК України та ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки своїми діями під час досудового розслідування сприяв здобуттю всіх доказів на підтвердження його вини, добровільно відшкодував заподіяну ним потерпілому шкоду й вибачився перед останнім, та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_3 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз?яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після чіткого, детального та розгорнутого пояснення судом змісту норми ч.3 ст.349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Зазначене під час судового провадження підтримали прокурора та потерпілий, зокрема, останній у поданій ним заяві.

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч.6 ст.368 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України, є кримінальним проступком та злочином проти власності, дані про особу винного, який немає судимості, одружений, має малолітнього сина, є військовослужбовцем, хронічних захворювань не має, наявність міцних соціальних зв`язків, під наглядом в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває; характеризуючі особу дані: виключно позитивні за місцем проживання та негативні за місцем служби; обставин, які б обтяжували покарання, не здобуто, пом`якшували щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, про що зазначено в обвинувальному акті, знайшло підтвердження під час судового слідства та наголошено прокурором у судовому засіданні.

За сукупності вище наведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд визнає за неможливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 без його ізоляції та поміщення до КВУ закритого типу і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за: ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі та ч.1 ст.357 КК України - пробаційний нагляд з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (з дотриманням положень ч.3 ст.61 КК України та урахуванням відсутності джерел доходу і перебування жодного майна у власності при обранні виду покарання - штрафу); - та мінімальному строці в межах санкції інкримінованих статей відповідно один та п`ять років, зважаючи на обставини кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно слід визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням ч.1 ст.75 КК України у відповідній редакції.

Обвинувачений, який є особою молодого віку, уперше притягується до кримінальної відповідальності, має сина 2024 р.н., добровільно відшкодував заподіяну потерпілому шкоду та просив вибачення у нього, у зв`язку з чим останній претензій до ОСОБА_3 не має; запевнив суд про невчинення у майбутньому жодного кримінального правопорушення. Наведене у своїй сукупності безумовно свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку. Тому обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, надавши можливість виправдати довіру суду у невчиненні в майбутньому інших кримінальних правопорушень та усвідомити вчинене.

Ураховуючи ті обставини, що обвинувачений є військовослужбовецем військової частини НОМЕР_1 з перебуванням у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 , однак відповідно до наданих суду наказів: № 154 від 28.05.24. 28 травня 2024 року самовільно залишив військову частину та № 159 від 01.06.24. з 01 червня 2024 року знятий з усіх видів забезпечення, відтак з метою належного виконання нагляду за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, суд вважає необхідним здійснення такого уповноваженим органом з питань пробації/командиром військової частини.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах, щодо виду та розміру покарання.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності, суд не знаходить.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний, не застосовувались, процесуальні витрати відсутні.

Речові докази вісім DVD-R дисків з відеозаписами з місця події, визнані постановами слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 21 та 22 серпня 2024 року, що знаходяться при кримінальному провадіженні, слід залишити при його матеріалах.

Під час судового провадження клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило, необхідності у застосуванні такого з урахуванням призначеного покарання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч.1 ст.357 КК України пробаційний нагляд на строк один рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації/командира військової частини;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації/командира військової частини про зміну місця проживання/роботи.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Залишити при кримінальному провадженні речові докази - вісім DVD-R дисків з відеозаписами з місця події, визнані постановами слідчого СВ ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 21 та 22 серпня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7