Провадження 11-кп/824/1868/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Нікополь Дніпропетровської обл., з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком один рік;

на підставі ч.2, ч.3 ст.59-1 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано посаду (роботу); пройти курс лікування від наркотичної залежності;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 28 травня 2024 року у денний час, перебуваючи поблизу вул. Булгакова, 6 в м. Києві, оплатно незаконно придбав у невстановленої особи для особистого вживання, тобто без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яку у згортку з фольги продовжив при собі незаконно зберігати з цією ж метою. В подальшому, був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав вказану речовину, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,281 г.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, а саме покладення обов`язку проходження лікування від наркотичної залежності. В обгрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції під час судового розгляду не досліджувалась докази, зокрема висновки експертів або медична документація, яка б підтверджувала наявність в ОСОБА_8 наркотичної залежності. Звернув увагу, що в оскаржуваному вироку вказано, що ОСОБА_8 під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, відсутнє будь-яке підтвердження, що обвинувачений має медичні діагнози, пов`язані з наркотичною залежністю, які потребують проходження курсу лікування. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та виключити обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за правилами ст.ст. 302, 381 КПК України, у зв'язку із чим встановлені досудовим розслідуванням обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, судом апеляційної інстанції не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, а саме покладення обов`язку проходження лікування від наркотичної залежності, то вони грунтуються на вимогах закону.

Так, положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Порядок проведення медичного огляду та медичного обстеження визначається спільним нормативно-правовим актом центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоров`я, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора.

Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду/обстеження, а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Особа, яка визнана хворою на наркоманію, але ухиляється від добровільного лікування або продовжує після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з її небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи, за рішенням суду може бути направлена на лікування від наркоманії до спеціалізованого лікувального закладу органів охорони здоров`я, а неповнолітні, які досягли шістнадцятирічного віку, - до спеціалізованих лікувально-виховних закладів терміном до одного року. Спеціалізовані лікувальні і лікувально-виховні заклади для неповнолітніх визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Порядок лікування таких хворих та функціонування спеціалізованих закладів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відомості про те, що ОСОБА_8 має наркотичну залежність, відсутні. Згідно досліджених судом даних, які характеризують особу ОСОБА_9 встановлено, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Тому покладення на обвинуваченого обов'язку пройти курс лікування від наркотичної залежності, наявність якої не встановлена судом, є порушенням закону України про кримінальну відповідальність. З цих підстав колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора.

Відтак, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обгрунтованою, а вирок суду першої інстанції таким, що підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, а саме в частині покладених на ОСОБА_9 , обов`язків, шляхом виключення з переліку обов`язків проходження курсу лікування від наркотичної залежності.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з вироку посилання суду на необхідність проходження ОСОБА_8 курсу лікування від наркотичної залежності.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _______________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4