Справа № 953/7770/24
н/п 1-кс/953/2128/25
"18" березня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 17.03.2025 о 11.31 год. надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківські картки - Приват Банк № НОМЕР_1 ; Приват Банк № НОМЕР_2 ; Ощад Банк № НОМЕР_3 ; ПУМБ № НОМЕР_4 ; А-Банк № НОМЕР_5 ; Правекс Банк № НОМЕР_6 ; МТВ Банк № НОМЕР_7 , які упаковано до експертного пакету WAR1365237. Вказані банківській картки ОСОБА_4 використовував у свої злочинній діяльності; мобільний телефон Redmi 9A, Imei 1: НОМЕР_8 , Imei 2: НОМЕР_9 , з сім-картками lifecell, а саме НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який упаковано до експертного пакету PSP1105355; чорнові записи, договори про укладання ділових відносин з фінансовими установами (у т.ч. банками), які упаковано до експертного пакету WAR 1365234, вказане вилучене майно належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; майно, на яке накладено арешт, зберігати згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.
У своїй шахрайській діяльності невстановлені особи використовували розрахунковий рахунок № НОМЕР_12 , № картки НОМЕР_7 ПАТ «МТБ БАНК» України, МФО 328168, емітована на ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування 30.09.2024 на підставі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ( 953/7770/24 1-кс/953/6195/24) від 28.09.2024 вилучено документи, які перебувають у володінні АТ КБ «ПриватБанк» на оптичному носії інформації.
Крім того, 04.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова (953/7770/24 1-кс/953/8774/24) від 06.12.2024 вилучено документи, які перебувають у володінні АТ КБ «ПриватБанк» на оптичному носії інформації.
В подальшому надане доручення оперуповноваженим УПК в Харківській області ДКП НП України щодо огляду та аналізу наявної на оптичному носії інформації за результатами якого складено відповідний протокол в якому містяться відомості що мають важливе доказове значення для подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження.
В ході огляду вилученої документації встановлено, що зняття готівки з картки № НОМЕР_7 ПАТ «МТБ БАНК» України, МФО 328168, емітована на ОСОБА_6 , зокрема 19.07.2024 у сумі 40 000 грн., здійснював її онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
В органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
В ході досудового розслідування було встановлено, що громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 14.03.2025 в період часу з 11:36 до 13:18, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 (1-кс/953/1593/225) від 25.02.2025, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.
Зазначені речі були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст.167, 170, 171 КПК України, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, адже не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.
Виявлені в ході обшуків предмети мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, необхідні для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення шахрайських дій.
Сторона обвинувачення зазначає, що вилучені речі визнані у кримінальному провадженні речовими доказами, повернення яких, може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що не заперечує проти накладення арешту на вилучене у нього, в ході проведення обшуку, майно. Просив проводити розгляд клопотання без його участі (а.с. 59).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно постанов про призначення групи прокурорів та про створення слідчої групи відповідно, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей, предметів та документів, а саме: мобільних телефонів та сім-карток до них, банківських карток, чорнових записів, комп`ютерної техніки, ноутбуків, флеш-носіїв, технічних приладів, які могли використовуватися останнім для вчинення шахрайських дій, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, предметів, що можуть викривати причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення (а.с. 49-50).
14.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 11.36 год. до 13.18 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 14.03.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 51-55).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення в цій частині довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, в цій частині підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотань.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 14.03.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківські картки - Приват Банк № НОМЕР_1 ; Приват Банк № НОМЕР_2 ; Ощад Банк № НОМЕР_3 ; ПУМБ № НОМЕР_4 ; А-Банк № НОМЕР_5 ; Правекс Банк № НОМЕР_6 ; МТВ Банк № НОМЕР_7 , які упаковано до експертного пакету WAR1365237; мобільний телефон Redmi 9A, Imei 1: НОМЕР_8 , Imei 2: НОМЕР_9 , з сім-картками lifecell, а саме НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який упаковано до експертного пакету PSP1105355; чорнові записи, договори про укладання ділових відносин з фінансовими установами (у т.ч. банками), які упаковано до експертного пакету WAR 1365234 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1