Провадження №: 1-кс/755/1198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , представника ТОВ «СЕРВІС КОРП» ОСОБА_4 , розглянувши у залі суду в відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС КОРП» про скасування арешту з майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 грудня 2024 року за № 0004152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, встановив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Керівник ТОВ «СЕРВІС КОРП» ОСОБА_5 , звернувся з клопотанням, в порядку ст. 174 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, про скасування арешту з майна - частини майного комплексу (бази) у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 13 грудня 2024 року за № 0004152.

У зверненні вказується, що у провадженні Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходилося це кримінальне провадження, у якому, на підставі ухвали слідчого судді цього місцевого суду від 31 грудня 2024 року у справі № 755/22391/24, накладено арешт на частину майнового комплексу, а саме базу (літера Б, Є) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80, що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана (Пластова), будинок 18, шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження.

Ініціатор клопотання вважає такий арешт майна необґрунтованим, адже, будучи власником нерухомого майна ТОВ «СЕРВІС КОРП» на підставі договору оренди передало його у користування ТОВ «Будівельна компанія «Цест Плюс», ТОВ "Аларіт Оренда-" та ТОВ "Інвестпроперті", які здійснюючи господарську діяльність передали у користування частини нерухомого майна (приміщення) у користування третіх осіб.

Відповідно до умов договору оренди передачу майна в суборенду третім особам здійснюється за погодження власника нерухомого майна, тобто ТОВ «СЕРВІС КОРП».

Отже фактичними користувачами приміщень є ряд юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які в ході ведення своєї господарської діяльності в тому числі розміщують у даних приміщеннях своє майно.

В свою чергу заборона користування приміщеннями даного об`єкта нерухомого майна, позбавляє вказаних осіб можливості продовжувати ведення господарської діяльності, спричиняє збитки.

Окрім того, під час розгляду клопотання ТОВ "СЕРВІС КОРП" про скасування арешту на майно (за наслідком розгляду якого постановлено ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 15.01.2025 року у справі №755/22391/24), прокурором обґрунтовано необхідність збереження арешту на нерухоме майно ТОВ «СЕРВІС КОРП» та третьому та четвертому поверсі будівлі в зв`язку з необхідністю проведення будівельно-технічної експертизи та встановлення причин виникнення пожежі, що призначена постановою слідчого від 17 грудня 2024 року.

Крім того прокурор вказував, що слідство жодним чином не має на меті перешкоджати веденню господарської діяльності ТОВ "СЕРВІС КОРП" та іншим користувачам приміщень розміщених у даному нерухомому майні. Відмічав, що слідчими органами буде вжито необхідних заходів для огляду приміщень експертом з метою невідкладного проведення будівельно-технічної експертизи для встановлення причин виникнення пожежі у даному кримінальному провадженні. Повідомляв про те, що огляд нерухомого майна експертом буде здійснено спочатку 16-18 січня 2024 року, потім не пізніше 20 березня 2025 року.

Проте дані твердження та запевнення прокурора не знаходять свого відображення у фактичних обставинах, адже реальні заходи на проведення даної експертизи не вчиняються.

Положеннями ст. 28 КПК України серед іншого встановлено, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції).

З наведеного слідує, що недостатнім є саме по собі проведення пожежно-технічної експертизи під час проведення досудового розслідування у справі. Адже сама по собі необхідність проведення даної експертизи, без здійснення конкретних дій на забезпечення її проведення у розумні строки не може виправдовувати втручання у право іншої особи, яка зазначає втрат та обмежень на невизначений час за наслідком позбавлення її права власності.

Зокрема, у разі якщо дії та поведінка органів слідства свідчать про ознаки бездіяльності чи вчинення процесуальних дій або вжиття заходів хоча і в межах визначених строків досудового розслідування проте з триваючими затримками у їх здійсненні, то така діяльність не є такою, що здійснюється з дотриманням вимог КПК України, а обмеження (втручання) у права осіб на час вчинення таких дій не є такими, що переслідують легітимну мету.

Так, 13.12.2024 року на 3-му поверсі виробничо-складської 4-х поверхової будівлі за адресою м. Київ, вул. Пластова (Сергієнка Івана), буд. 18 сталася пожежа.

Факт пожежі на 3 поверсі вказаної будівлі підтверджується зокрема запитом Дніпровського районного управління ДСНС України у м. Києві від 17.12.2024 року.

Разом з тим, з часу призначення слідчим пожежно-технічної експертизи для встановлення причин виникнення пожежі жодні заходи для забезпечення п проведення правоохоронними органами не вживалися. Виїзд експертів для огляду місця події не здійснювався. Причини такої затримки у проведенні пожежо-технічної експертизи ТОВ "СЕРВІС КОРП" невідомі.

Таким чином, допущено затягування у строках проведення даної експертизи. Тоді як наявні обмеження права власності ТОВ "СЕРВІС КОРП" позбавляють товариство вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, здійснювати заходи з його утримання та вести господарську діяльність.

Приміщення, що знаходяться на всіх 4-х поверхах будівлі у якій виникла пожежа перебувають у користуванні цілого ряду третіх осіб, що здійснюють господарську діяльність, зокрема зберігають свої товарно-матеріальні цінності у орендованих приміщеннях.

Отже ТОВ «СЕРВІС КОРП» будучи власником нерухомого майна, зобов`язаний утримувати своє майно, з метою недопущення руйнаціїї об`єкта нерухомого майна, виникнення нових збитків як у власника майна так і у третіх осіб (користувачів приміщень).

При цьому облаштування будівлі у якій виникла пожежа під час зимнього періоду є необхідним адже слугуватиме збереженню самих приміщень, унеможливить його псування під впливом погодних умов (сніг, дощ, вітер тощо) та забезпечить збереження майна третіх осіб, що знаходиться на інших поверхах будівлі, які не були вражені пожежею.

Таким чином під видом легітимної мети (встановлення обставин кримінального провадження) фактично створено надмірний тягар для власника нерухомого майна та його користувачів, що полягає у неможливості протягом тривалого часу використовувати нерухоме майно за його цільовим призначенням у господарській діяльності даних осіб, а також забезпечити збереження майна, що знаходиться у приміщеннях даної будівлі.

З огляду на ці обставини, ТОВ «СЕРВІС КОРП» просить скасувати арешт майна.

ІІ. Позиції сторін

Представник ТОВ «СЕРВІС КОРП» ОСОБА_4 клопотання підтримав, з викладених у ньому передумов.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 вказав, що не вбачає передумов для скасування арешту у порядку ст. 174 КПК.

ІІІ. Стислий виклад з`ясованих обставин

Ухвалою від 31 грудня 2024 року накладено арешт на майно вказане у п. І ухвали, як на речовий доказ в кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 270 КК України.

З наведеного судового рішення слідує, що Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження на підставі рапорту від оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про те, що 13 грудня 2024 року останній у складі слідчо-оперативної групи здійснив виїзд за адресою: м. Київ, вул. Пластова, буд. 18, де в нежитловій споруді в якій здійснювалася господарська діяльність було встановлено пошкодження майна в великих розмірах в наслідок пожежі, що трапилася на вказаному вище підприємстві.

Надалі, вказана інформація підтвердилась оглядом місця події від 13 грудня 2024 року за адресою: м. Київ, вул. Пластова, буд. 18, у ході якого встановлено, що за цією адресою розміщено багатоповерхова нежитлова споруда в якій здійснювалася господарська діяльність яка має візуальні пошкодження як зовнішні так і внутрішні в наслідок пожежі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що частина майнового комплексу, а саме база (літера Б,Є) (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м.): 8169,80 що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана, будинок 18. На підставі акту прийняття передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2018 належить ТОВ «СЕРВІС КОРП» ().

13 грудня 2024 року постановою слідчого вказаний об`єкт було визнано речовим доказом.

При цьому, відповідно до акту про пожежу складеного співробітниками Дніпровського РУ ГУ ДСНС України 13 грудня 2024 року встановити місце та причини виникнення пожежі при попередньому огляді не виявилося за можливе, тому 17 грудня 2024 року слідчим призначено проведення пожежо-технічної експертизи.

Таким чином, виникла необхідність накласти арешт на нерухоме майно, а саме на частину майнового комплексу, а саме база (літера Б,Є) (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80 що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана, будинок 18. На підставі акту прийняття передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 15 січня 2018 року належить ТОВ «СЕРВІС КОРП» (), яка є предметом кримінального правопорушення з метою збереження речових доказів та забезпечення проведення пожежо-технічної експертизи, тобто у порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31 грудня 2024 року у справі № 755/22391/24, на частину майнового комплексу, а саме базу (літера Б,Є) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80, що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана (Пластова), будинок 18, шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження в частині першого та другого поверхів зазначеного майнового комплексу.

В ухвалі вказується, що у ході розгляду цього клопотання про скасування арешту встановлено, що частина майна, на яку накладено арешт, здається в оренду або суборенду. Тому, є підставним скасувати такий арешт в частині першого та другого поверхів зазначеного майнового комплексу. Однак, щодо 3-го та 4-го поверхів, то у разі, коли йдеться про забезпечення кримінального провадження та збереження доказів, важливо не тільки зберегти самі речові докази, але й забезпечити належні умови для їхнього аналізу та перевірки. Відповідно, враховуючи, що пожежа сталася на 3-му поверсі, то 4-й поверх може бути потенційно важливим для встановлення причин та наслідків пожежі. Наприклад, щонайменше (у т.ч.) його конструктивні особливості, стан системи пожежної безпеки чи навіть сліди, що можуть мати значення для експертизи, можуть бути важливими для повного з`ясування причин інциденту.

На цей час експертизу не проведено та певних пояснень з посиланням на матеріали чому так сталося не надано.

IV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодексу України

Стаття 174. Скасування арешту майна

1. […] інший власник або володілець майна, […] мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, […].

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування […] за клопотанням […] іншого власника або володільця майна, […] якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

V. Оцінка слідчого судді

Слідчий суддя заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали судового провадження, дійшла наступного висновку.

Такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Адже, питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

В цьому випадку, після арешту майна досудове розслідування де-факто зупинилось (див. дані п. І ухвали, котрі прокурор не спростував у ході даного розгляду жодними доказами).

Водночас, власник майна увесь цей період зазнає втручання у свої права власника.

У той же час, як наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту майна, накладеного без передбачених законом підстав, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (див. постанову Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №203/3435/21).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15.

При цьому, відповідно до висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2021 року (провадження № 11-410сап20) арешт майна лише з мотивів винесення постанови про визнання його речовим доказом без доведення достатності доказів необхідності забезпечення збереження речового доказу не узгоджується з положеннями законодавства.

Позаяк, статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися Своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тривале ж утримання майна як речового доказу у кримінальному провадженні покладає на його власника надмірний тягар.

Зокрема, для прикладу, ЄСПЛ у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» від 02 лютого 2023 року (заява № 30352/11) зазначив, що оскільки утримання майна заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним.

Водночас також повинно існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи.

Ця вимога виражається в понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи.

Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим.

У наведеній справі ЄСПЛ взяв до уваги, що кримінальне провадження залишалося призупиненим тривалий час без проведення активних слідчих дій та без можливості переоцінити подальшу необхідність збереження речових доказів. При цьому Суд врахував значну вартість цього майна. Як наслідок, ЄСПЛ констатував, що у цій справі не було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та інтересами заявника, оскільки він був зобов`язаний нести надмірний тягар внаслідок тривалого утримання його майна як доказу.

В цій ситуації, враховуючи встановлені обставини (тривалість арешту, необхідність з огляду на хід справи) на думку слідчого судді, також неможливо говорити про дотримання пропорційності ,у цей час.

Таким чином, клопотання заявника підлягає задоволенню частково, а арешт скасуванню з частини, з котрої він не скасований згідно ухвали від 15 січня 2025 року, у порядку ст. 174 КПК України, позаяк не дійсними передумови визначені п. 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Підстав для фактичного повторного скасування арешту з першого та другого поверхів Суд не вбачає, позаяк він скасований згідно ухвали від 15 січня 2025 року.

Тим самим, з часу постановлення даного судового рішення від 09 квітня 2025 року, арешт є скасований повністю з частини майнового комплексу, а саме бази (літера Б,Є) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80, що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана (Пластова), будинок 18 , шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження.

З цих підстав та керуючись статтями 170, 174, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити частково.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31 грудня 2024 року у справі № 755/22391/24 на частину майнового комплексу, а саме базу (літера Б,Є) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80, що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана (Пластова), будинок 18 , шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження в частині третього та четвертого поверхів зазначеного майнового комплексу - скасувати.

В іншій частині клопотання відмовити у його задоволенні з огляду на скасування арешту в частині першого та другого поверхів частини майнового комплексу, а саме бази (літера Б,Є) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею (кв.м): 8169,80, що розміщена за адресою: м. Київ, вулиця Сергієнка Івана (Пластова), будинок 18 , шляхом позбавлення права розпорядження, користування та відчуження, згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року у справі №755/22391/24.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_6