Справа № 455/149/19
Провадження № 1-в/455/3/2025
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від покарання з випробуванням у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року за ч.2 ст.186 КК України до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України, посилаючись на те, що Самбірський районний сектор №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, розглянувши матеріали стосовно громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , засудженого 13.03.2023 року вироком Старосамбірського районного суду Львівської області, ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.11.2022 року призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, та згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, згідно п.п.1.2. ч.1 ст. 76 КК України зобов`язаного періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 13.04.2023 року.

ОСОБА_5 з 19.04.2023 року перебуває на обліку в Самбірському районному секторі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

09.08.2024 року набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 гривень) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З наведеного слідує, що з 09.08.2024 року змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії. Отже, особа яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи ( у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2018 року складав 881 грн. (1762 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 року х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 881 х2=1762 грн.

Згідно вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року вбачається, що на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань приєднано вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.11.2022 року, по справі №455/1093/18, згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 15.03.2018 року викрав майно на суму 450,00 грн, що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1762 грн). Таким чином, на ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, карність якого законом усунена, в частині епізоду вчиненого 15.03.2018 року, за який він був засуджений 28.11.2022 року вироком Старосамбірського районного суду Львівської області.

У судовому засіданні прокурор просив подання задовольнити.

Начальник Самбірського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома.

Суд , заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема і у випадках про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За правилами ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, статтею 537 КПК України врегульовано питання, які виникають під час виконання вироків та які суд має вирішувати у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 28.11.2022 року, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З матеріалів подання встановлено, що іспитовий строк відносно ОСОБА_5 обчислюється з 13.03.2023 року, тобто з моменту проголошення вироку суду, та цей строк закінчився 13.03.2025 року.

Вказані обставини свідчать, що на момент розгляду судом подання органу пробації засуджений ОСОБА_5 повністю відбув покарання та з 13.03.2025 року вважається таким, що не має судимості в силу п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 89 КК Українитакими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно достатті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Таким чином, враховуючи, що іспитовий строк відносно ОСОБА_5 закінчився 13.03.2025 року, що підтверджується матеріалами подання, ОСОБА_5 вважається таким, що відбув покарання, призначене за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року, суд приходить до висновку, що застосування положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX, є недоцільним, а тому подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Самбірського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку з декриміналізацією інкримінованого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягомсеми днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1