Справа № 932/1199/25
Провадження № 1-кп/932/178/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення обвинувального акту до судового розгляду

та продовження строку дії запобіжного заходу

20 лютого 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000228 від 27.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, освіта 4 класи, одруженого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого 19.10.2017 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186,ч.2 ст.187, ч.1,ч.4 ст.70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 08.11.2018 року по відбуттю строку покарання; 24.06.2019 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; 09.02.2024 вироком Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з скасуванням вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2024 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 06.11.2024 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого із-під варти із зали суду у зв`язку з повним відбуттям призначеного судом покарання, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000228 від 27.12.2024 відносно ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України. Зі стадії досудового розслідування до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без застосування застави по 24.02.2025.

В підготовчому судовому засіданні при вирішенні питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду та з`ясуванні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, прокурор висловив думку, підтриману представником потерпілої особи, обвинуваченим і його захисником, про призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Одночасно прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до нього запобіжного заходу. Обгрунтовуючи вказані ризики, прокурор посилався на тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суворість передбаченого законом покарання, яке в разі доведення вини загрожує обвинуваченому, усвідомлення чого може спонукати його до переховування від суду з метою уникнення покарання, можливість здійснення обвинуваченим незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показань на його користь, а також вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, на що вказують його неодноразові не погашені судимості за корисливі злочини, відсутність у нього місця роботи, офіційного джерела доходу. З урахуванням вказаних обставин та неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого будь-яким іншим з більш м`яких запобіжних заходів, прокурор просив суд продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів.

Представник малолітнього потерпілого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому раніше застосованого до нього запобіжного заходу повністю пітримала.

Обвинувачений і його захисник, вважаючи заявлені прокурором ризики недоведеними, проти задоволення клопотання прокурора заперечували та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт. В якості доводів на користь своєї позиції посилалися на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, двох малолітніх дітей, відсутність наміру будь-яким чином перешкоджати судовому провадженню і вважали, що домашній арешт буде цілком достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому обвинувачений заявив, що ознайомившись з клопотанням, яке є для нього цілком зрозумілим і не потребує перекладу на російську мову, вважає його безпідставним і необгрунтованим, оскільки прокурором не враховано, що у нього на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей і похилого віку бабуся, які потребують його допомоги і підтримки, а наміру втечі чи впливу на свідків він не має.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підсудне Бабушкінському районному суду м.Дніпропетровська, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 14 частини третьої ст.314 КПК України, не встановлено, тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд, надавши оцінку доводам клопотання, запереченням сторони захисту та дослідивши обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Порядок продовження строку тримання під вартою регулюється статтею 199 КПК України, згідно положень якої прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, має навести і довести перед судом, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно положень ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, додержуючись правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Обговорюючи питання продовження існування ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, на які вказував прокурор, та неможливість їх усунення у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину та суворість передбаченого законом покарання, які самі по собі хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в чому суд погоджується з доводами захисника, проте у сукупності з іншими обставинами, зокрема наявністю публічного інтересу, очікуванням суспільства на справедливе рішення, попри презумпцію невинуватості, переважають над повагою до особистої свободи і збільшують ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тому ризик можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, на думку суду, прокурором цілком доведений. При цьому суд враховує і те, що обвинувачений раніше був неодноразово судимий за корисливі злочини та реально відбував покарання у виді позбавлення волі і потенційно, опинившись на волі, може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення покарання.

З огляду на стадію судового провадження, коли суд ще не перейшов у стадію судового розгляду по суті, встановлену законом процесуальну процедуру, вагомим ризиком є імовірність вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків та потерпілу сторону з метою використання їх показань на свою користь.

Існуючим є і ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, так як обвинувачений є особою, неодноразово судимою, на шлях виправлення не став і в короткий проміжок часу після звільнення знову вдався до кримінально-караних дій та ще й відносно малолітньої особи.

Отже, виходячи з вище наведеного, характеру та обставин кримінального правопорушення, мотивів його вчинення, стадії судового провадження, суд доходить висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, так як ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зникли і продовжують існувати.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не відповідатиме меті та законодавчо визначеним підставам їх застосування і не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1,3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього домашнього арешту є непереконливими. До того ж, Кримінальний процесуальний Кодекс не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що прокурором цілком доведено.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, сім`ї, неповнолітніх дітей, бажання піти на військову службу, на чому наголошували обвинувачений і захисник як на підставу для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не є тими стримуючими факторами, які б могли забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. До того ж, вказані обставини, які існували і раніше, не перешкодили обвинуваченому невдовзі, через два місяці після звільнення, знову вдатися до кримінально-караних дій, так і не ставши на шлях виправлення. Тому підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 315, 331, КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Підготовку до судового розгляду завершити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000228 від 27.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України призначити до судового розгляду на 04 березня 2025 року на 13.00 год. у приміщенні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська і здійснювати його у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 20 квітня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Резолютивна частина ухвали проголошена 20 лютого 2025року, повний текст ухвали оголошено 21 лютого 2025.

Суддя ОСОБА_1