Провадження №1-в/760/386/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участі сторін та інших учасників провадження

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання Солом`янського відділу філії Державної Установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання про приведення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2019 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Солом`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київської області ОСОБА_5 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про вирішення питання про приведення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2019 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Засуджений та представник органу пробації у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду клопотання належним чином повідомлені.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2019 засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2019 замінено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн), покаранням у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Згідно вироку ОСОБА_4 завдав своїми діями матеріального збитку на загальну суму 331 грн 60 коп.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд відповідно до ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Положеннями ч. 1, 6 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1921 грн 00 коп., 50 % від його розміру становить 960 грн. 50 коп..

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП у розмірі 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в 2019 році - 1921 грн 00 коп..

Згідно вироку ОСОБА_4 завдав своїми діями матеріального збитку на загальну суму 331 грн 60 коп, що є меншим від 1921 грн. 00 коп., визначених Законом №3886-IX.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон №3886-IX поліпшує становище засудженого, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (позиція, викладена у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23), оскільки ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, подання підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Солом`янського відділу філії Державної Установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області вирішення питання про приведення вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 15.10.2019 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, звільнити від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6