Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1331/25
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000235, відомості про яке внесено до ЄРДР 16.08.2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2025 року до Подільського районного суду міста Києва від прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

27 січня 2025 року судом прийнято рішення про призначення підготовчого судового засідання.

17 лютого 2025 року під час підготовчого судового засідання від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтуванні клопотання зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235 (розділи І, ІІ та ІІІ) не містить жодної інформації про закінчення досудового розслідування та виконання вимог ст. 290 КПК України. Вказав, що обвинуваченого ОСОБА_5 повідомлено про підозру, 24.11.2023, про що зазначено у п. 6 розділу II реєстру матеріалів досудового розслідування. 17.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, про що зазначено у п. 13 розділу II реєстру матеріалів досудового розслідування. Як зазначено в пункті 9 розділу II реєстру матеріалів досудового розслідування строк досудового розслідування продовжено керівником Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 . Зазначив, що керівник Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , відповідно до його повноважень міг продовжити строк досудового розслідування лише до трьох місяців, тобто до 24.02.2024 року. Крім того, у п. 3 розділу III реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235 «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» зазначено, що 22.02.2024 слідчим суддею Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_7 продовжено строк досудового розслідування до 22.07.2024 року. Однак, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 22.02.2024 у справі №758/1811/24, яку оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, строк досудового розслідування кримінального провадження №0000235 від 16.08.2023 за ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 367 КК України насправді продовжено до 5 місяців, тобто до 24.04.2024 року, а не до 22.07.2024 року, як це зазначено у пункті 3 розділу III реєстру матеріалів досудового розслідування. Крім того в розділі II та в інших розділах реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235 відсутня будь-яка інформація про зупинення досудового розслідування, а тому вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000235 не зупинялось. Вказав, що обвинувальний акт подано прокурором нарочно до канцелярії суду через 9 місяців та три дні після закінчення строку досудового розслідування, а отже обвинувальний акт направлено до суду поза межами строку досудового розслідування та з огляду на вищевикладені обставини просить суд закрити кримінальне провадження №0000235 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Від прокурора ОСОБА_8 надійшло заперечення на вказане клопотання, в якому зазначив, що в ході досудового розслідування 24.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. В подальшому, постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 22.01.2024 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 24.02.2024. Після цього, відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2024 у справі 758/1811/24 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 24.04.2024. За результатами досудового розслідування, на виконання вимог ст. 290 КПК України 17.04.2024 стороні захисту, особисто повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступу до матеріалів досудового розслідування, про що в матеріалах кримінального провадження наявні відповідні підписи, та стороні захисту достеменно відомо про вказані факти, однак у своєму клопотанні захисник цього не зазначає.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тривало до 27.01.2025, докази чого також наявні у матеріалах кримінального провадження.

Після виконання вимог ст. 290 КПК України, в той же день, 27.01.2025 обвинуваченому та його захиснику, особисто вручено обвинувальний акт з усіма необхідними додатками та направлено його до Подільського районного суду м. Києва для розгляду по суті. З приводу відсутності в реєстрі матеріалів досудового розслідування інформації про процесуальну дію, передбачену ст.290 КПК України жодних пояснень не надав.

З огляду на вказане варто зазначити наступне.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (частина 5 статті 219 КПК).

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18 (провадження № 51-6250 км19), від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20 (провадження № 51-2066 км21), від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19 (провадження № 51-2890 км19)

Так, безпосередність направлення обвинувального акта на адресу суду полягає у скеруванні останнього до суду засобами поштового зв`язку або передачі його відповідальній особі канцелярії суду.

Реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, є інформаційним додатком до обвинувального акту. Реєстр містить відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Реєстр матеріалів досудового розслідування, який зазначений у ч. 4 ст.291 КПК України, є додатком до обвинувального акту, який носить допоміжний характер і не впливає на обвинувальний акт як такий, а тому наявність певних недоліків у такому реєстрі не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору у разі, якщо ці недоліки не перешкоджають завданням підготовчого провадження та судовому розгляду.

Невнесення всіх процесуальних рішень і дій, вчинених під час проведення досудового розслідування, та необхідних відомостей в реєстр матеріалів досудового розслідування, неповнота такого реєстру, за умови долучення його до обвинувального акту, не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, 16 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 внесено відомості про відповідне кримінальне провадження.

24 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Як убачається з додатків долучених до листа прокурора №45-2051вих-25 від 27.02.2025, 17 квітня 2024 року ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_9 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні, без зазначення про це в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Вказане свідчить про неповноту внесення відомостей в відповідний реєстр.

У той же час, не встановлено фактів оскарження повноти внесення відомостей до вказаного реєстру стороною захисту на стадії досудового розслідування.

Так само, не надано доказів, що спростовують факт вручення відповідного повідомлення або порушення будь-яких прав обвинуваченого в зв`язку з цим.

Таким чином, відсутність у реєстрі інформації передбаченої ч.2 ст. 109 КПК України порушує вимоги КПК України, однак не впливає на порядок обчислення строків досудового розслідування, що обчислюються відповідно до ст. 219 КПК України, за умови наявності відповідних документів достовірність яких не спростовано в установленому порядку. В свою чергу, порушення при складанні реєстру можуть бути підставою для притягнення відповідної особи до встановленої законодавством відповідальності.

Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року у справі №758/1811/24, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, продовжено до п`яти місяців. Згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 13 січня 2025 року ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_9 надано доступ до матеріалів досудового розслідування 17 квітня 2024 року, тобто в період з 17 квітня 2024 року по 13 січня 2025 року тривала стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. 13 січня 2025 року ОСОБА_5 залучений захисник ОСОБА_4 , який разом з ОСОБА_5 завершив ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування 27 січня 2025 року, тобто в період з 17 квітня 2024 року по 27 січня 2025 року тривала стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Цього ж дня складено і затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який вручено ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_4 .

Крім того, захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні долучив до матеріалів справи додаткове обґрунтування клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в якому зазначив, що сторона обвинувачення не зверталась із клопотанням до слідчого судді про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000235, посилаючись на порушення стороною обвинувачення положень КПК України, зокрема, ч. 10 ст. 290 , ч. 2 ст. 28 КПК України, згідно яких, саме на сторону обвинувачення, покладається обов`язок забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки.

Зазначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформацію про такі процесуальні дії та рішення як: закінчення досудового розслідування, повідомлення підозрюваного, його захисника, потерпілого та цивільного позивача про завершення досудового розслідування та надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування.

З огляду на вказане твердження сторони захисту варто зазначити наступне.

Частиною 10 ст. 290 КПК України передбачено, що сторонам кримінального провадження, зокрема підозрюваному та його захиснику, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Разом з цим, право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не є абсолютним. Таке право має реалізовуватися без зловживань і без шкоди для кримінального провадження. Ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в межах розумних строків відповідає завданням кримінального провадження та засаді розумних строків. Це, з одного боку, забезпечує реалізацію процесуальних прав сторони захисту, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому. Про що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 18.01.2012 у справі № 1-4/2012.

Відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження вважається такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів.

Водночас, варто значити, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку сторони обвинувачення звертатись із клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що свідчить про певну дискрецію повноважень прокурора у кримінальному провадженні, в якому він є процесуальним керівником та приймає рішення з урахуванням конкретних обставин провадження, в той же час, вживаючи заходи для забезпечення проведення досудового розслідування в розумні строки.

Так, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить переліку підстав, за яких поведінка сторони кримінального провадження може вважатися зволіканням при реалізації права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, до яких їй надано доступ в порядку ст. 290 КПК України. Поняття «зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ» є оціночною категорією, а тому в кожному випадку питання про його наявність чи відсутність вирішується в залежності від конкретних обставин провадження, зокрема, умов надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як зауважив Європейський суд, підпункт "b пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому "мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а це означає, що така підготовка охоплює все, що є "необхідним" для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі.

Однак, питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так, у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі "Гаважук проти України" Європейський суд визнав, що можливість обвинуваченого ознайомитися з матеріалами справи протягом п`яти днів є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту b пункту 3 статті 6 Конвенції.

Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України визначається законами України.

Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним.

Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у статті 2 КПК України, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Це, з одного боку, забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.

Строки ознайомлення обвинуваченого та його захисника з матеріалами кримінального провадження повинні визначатися в кожній справі залежно від обсягу матеріалів справи та їх складності, кількості обвинувачених, дій або бездіяльності (поведінки) обвинуваченого чи його захисника та незалежних від волі обвинуваченого чи його захисника чинників тощо.

Зазначене відповідає змісту рішення Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року N 1-рп/2012 (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи).

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторона кримінального провадження письмово підтверджує протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування цих матеріалів.

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано такий доступ на що вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18 липня 2024 року по справі №718/948/23.

Як вбачається з додатків долучених до листа прокурора №45-2051вих-25 від 27.02.2025, докази надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування стороною обвинувачення долучені до матеріалів справи.

Крім цього, сторона захисту зазначає, що обвинувальний акт підписано слідчим, який до 04.01.2025 не входив до складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000235 та не мав до 04.01.2025 жодних повноважень на вчинення будь яких процесуальних дій у цьому провадженні, а досудове розслідування станом на 17 квітня 2024 року не закінчилося, оскільки ОСОБА_5 в цей день повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а отже досудове розслідування не завершено 17 квітня 2024 року.

Варто зазначити, що посилання захисника ОСОБА_4 стосовно того, що обвинувальний акт складений слідчим, який не входив до групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 04.01.2025 року, не відповідає дійсності та спростовується п. 14 Розділу ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, а сам обвинувальний акт затверджений 27 січня 2025 року, тобто після постанови від 04 січня 2025 року про зміну групу слідчих, що здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, КПК України не встановлює обмежень щодо можливості призначення слідчого на стадії ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що в період з 17.04.2024 по 13.01.2025 ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні його захисником не здійснювалось ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 13 січня 2025 року ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_9 надано доступ до матеріалів досудового розслідування 17 квітня 2024 року, тобто в період з 17 квітня 2024 року по 13 січня 2025 року тривала стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. 13 січня 2025 року ОСОБА_5 залучений захисник ОСОБА_4 , який разом з ОСОБА_5 завершив ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування 27 січня 2025 року, тобто в період з 17 квітня 2024 року по 27 січня 2025 року тривала стадія ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Відповідно до кримінального процесуального закону, досудове розслідування здійснюється органом досудового розслідування, а прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (стаття 36 КПК України). Саме на ці органи законодавець покладає обов`язок дотримання строків, визначених у статті 219 КПК України. Частиною 1 статті 290 КПК України регламентовано, що, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Одним із завдань статті 290 КПК України є ознайомлення сторони захисту з доказами, зібраними органом досудового розслідування, задля обстоювання позиції захисту.

Матеріали досудового розслідування становлять собою основу кримінального змагального процесу, яку формує виключно сторона обвинувачення.

У ході виконання вимог статті 290 КПК України саме сторона обвинувачення надає стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, що в повному обсязі виконано 17 квітня 2024 року, однак не використання стороною захисту права, передбаченого п. 10 ст. 290 КПК України в період з 17 квітня 2024 року до 13 січня 2025 року не призводить до не врахування цього строку в строк передбачений ст. 290 КПК України або до врахування цього строку до строку досудового розслідування, оскільки КПК України не містить таких положень.

Жодних доказів того, що сторона захисту обмежена в ознайомленні з частиною матеріалів кримінального провадження в процесі виконання вимог ст. 290 КПК України надано не було, так само, як і доказів завершення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до вказаного строку. Тривалий строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування , не може свідчити про невиконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України або про зарахування його до строків досудового розслідування, однак може бути підставою для притягнення відповідної особи до встановленої законодавством відповідальності.

Як слідує з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 надійшов до Подільського районного суду м. Києва 27 січня 2025 року, тобто у межах строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України.

За таких обставин, судом не встановлено будь-яких порушень у дотриманні строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та направленні обвинувального акту до суду.

У зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У ході підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заявив скаргу на постанову прокурора Подільської окружної прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_3 від 07.11.2023 року про призначення судово-економічної експертизи.

Свою скаргу захисник ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що прокурором доручено проводити судово-економічну експертизу не судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та/або конкретним судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, а ТОВ «Центр Експертиз Власності», однак не зрозуміло ким саме укладено договір з цією установою, ким та за рахунок яких коштів проводилася оплата послуг ТОВ «Центр Експертиз Власності» по проведенню експертизи судовим експертом ОСОБА_10 , яка у свою чергу не мала кваліфікацію проводити економічну експертизу за індексами 11.2. «дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій». Зазначив, що у вказаній постанові про призначення судово-економічної експертизи не вказано, які саме об`єкти направляються експерту для дослідження, матеріали кримінального провадження не були належним чином оформлені.

Крім цього, оскаржує постанову прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження №00002355 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Вказав, що у постанові нічого не зазначається про яких осіб йдеться та які саме матеріали виділяють, а отже постанова прокурора окружної прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_3 від 17.04.2024 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження є незаконною.

Обвинувачений вимоги скарги свого захисника підтримав і просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти її задоволення.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, предметом оскарження на підготовчому судовому засіданні можуть бути лише ті рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не могли бути оскаржені слідчому судді на досудовому розслідуванні в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України (за виключенням рішення про відмову у визнанні потерпілим та рішення, дії чи бездіяльності при застосуванні заходів безпеки, які можуть бути оскаржені як під час досудового розслідування так і під час підготовчого судового засідання).

При розгляді заявленої скарги, суд виходить з таких міркувань.

Враховуючи положення останнього абзацу ч. 4 ст. 291 КПК України, який забороняє надавати суду до початку судового розгляду інші документи ніж обвинувальний акт та додатки до нього, суд не має можливості на підготовчому судовому засіданні перевірити доводи сторони захисту, оскільки здійснення такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Ані ч. 2 ст.303, ані статті 314-316 КПК України не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.

Натомість, за змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, що узгоджується зі сталою судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 (провадження №51-8914км18), від 06.06.2023 у справі №489/6721/21 (провадження №51-4081км22).

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Водночас, зі змісту поданої стороною захисту скарги вбачається, що викладені в ній доводи зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прокурора.

На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів, оскільки це матиме значення для оцінки їх допустимості та належності.

Таким чином, розгляд по суті вказаної скарги під час підготовчого судового засідання був би передчасним, а тому суд приходить до висновку про необхідність долучення її до матеріалів кримінального провадження, без вирішення порушених у них питань по суті.

Одночасно, суд роз`яснює стороні захисту, що доводи викладені у його скарзі будуть розглянуті на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, а також під час надання їм оцінки в нарадчій кімнаті.

Крім цього, захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні надав заперечення на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 22 лютого 2024 року.

В обґрунтуванні вказаного заперечення зазначив, що дана ухвала постановлена внаслідок неповноти судового розгляду, а висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Наголосив, що посилання слідчого в клопотанні про продовження строку досудового розслідування на необхідність здійснення тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Укрексімбанк" не могло слугувати достатньою підставою для продовження строку досудового розслідування до 5 місяців, тобто до 24.04.2024.

Крім цього, до вказаного клопотання слідчого не долучено жодних додатків, на копії клопотання, до якої 27.01.2025 слідчим надано доступ стороні захисту, до клопотання слідчого ОСОБА_11 , не міститься жодних відміток про направлення із слідчого відділу та/або Подільської прокуратури до Київської прокуратури, не міститься жодних відміток про реєстрацію клопотання в Київській прокуратурі та про жодні додатки. Вказав, що в ухвалі від 22 лютого 2024 року слідчий суддя продовжила строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235 до п 'яти місяців, проте не зазначила до якої саме дати.

Натомість слідчий у кримінальному провадженні №0000235 розуміє це так, що йому продовжили строк досудового розслідування до 5 місяців додатково до тих 3 місяців до яких продовжив строк прокурор про що і зазначає у пункті 3 розділу третього реєстру матеріалів досудового розслідування, що строк продовжено до 22.07.2024.

Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги заперечення свого захисника підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти його задоволення.

Суд, дослідивши подане заперечення та заслухавши доводи сторін, дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 22.02.2024 у справі №758/1811/24 задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ТУ НП в м. Києві ОСОБА_12 , яке погоджене першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців.

Зі змісту долученої до заперечення копії клопотання вбачається, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000235, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023, в межах якого 24.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 22.01.2024 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку, тобто до 24.02.2024 не вдалося можливим внаслідок складності провадження та необхідності проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме здійснення тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Укрексімбанк", так як представниками останніх за постановами прокурора в порядку п. 20-7 Розділу ХІ КПК України відмовлено у їх наданні, отримання вказаних документів, також необхідно допитати в якості свідків працівників Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій», отримати відповідь від КМДА із даними про представника потерпілої особи та допитати його, виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, з вказаних підстав просив клопотання задовольнити та продовжити строк досудового розслідування до 5 місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, інші ухвали слідчого судді, які не зазначено в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд, крім зазначених вище положень КПК України, враховує й позицію колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладену у постанові від 06.06.2023 у справі № 489/6721/21, згідно з якою законодавець, позбавивши сторони права на апеляційне оскарження певних ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, не залишив сторони без засобів правового захисту від незаконних або необґрунтованих рішень слідчого судді. Закон надає можливість розглянути ці питання під час судового провадження, передбачивши у частині 3 статті 309 КПК, що щодо ухвал, які не оскаржуються під час досудового розслідування, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді. Суд, отримавши такі заперечення має їх розглянути під час підготовчого провадження або під час судового розгляду, в залежності від характеру поставленого питання, і прийняти вмотивоване рішення.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Частиною 4 ст. 294 КПК України визначено, що строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Зі змісту резолютивної частини копії ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року, долученої до заперечення, вбачається, що клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві - задоволено та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.367 КК України, до п`яти місяців, при цьому зазначивши в мотивувальній частині ухвали, що слідчим доведена необхідність продовження строку досудового розслідування, оскільки додатковий строк необхідний для проведення комплексу слідчих та процесуальних дій, зазначених у клопотанні, такі дії відповідають завданням кримінального провадження, докази отримані внаслідок їх проведення можуть бути використані під час судового розгляду, а результат здійснення процесуальних дій сприятиме повноті досудового розслідування, а також внаслідок введення на території України правового режиму - воєнного стану, що ускладнює та суттєво сповільнює хід досудового розслідування.

Отже, слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва, постановляючи ухвалу від 22 лютого 2022 року про продовження строку досудового розслідування, діяла у межах своїх повноважень, передбачених КПК України, постановлена нею ухвала відповідає вимогам ст. ст. 295-1, 372 КПК України.

Щодо твердження сторони захисту про повернення клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування та затвердження вказаного клопотання в Київській міській прокуратурі варто зазначити наступне.

Частиною 2 статті 295-1 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що у клопотанні про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру зазначаються:

1) прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного; 2) найменування (номер) кримінального провадження;3) суть повідомленої підозри і правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні якого підозрюється особа; 4) посилання на докази, якими обґрунтовується підозра; 5) процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу; 6) значення результатів цих процесуальних дій для судового розгляду; 7) строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 8) обставини, що перешкоджали здійснити ці процесуальні дії раніше.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Так, з матеріалів долучених до заперечення неможливо встановити наявність або відсутність додатків, які мали б бути долучені до клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування. Однак відсутність у клопотанні слова «додатки», не може свідчити про їх ненадання загалом.

Крім цього, з копії доданого клопотання вбачається, що останнє погоджене першим заступником керівника Київської міської прокуратури, а відтак доводи сторони захисту стосовно того, що на копії клопотання не було жодних відміток про направлення із слідчого відділу та/або Подільської окружної прокуратури м. Києва до Київської міської прокуратури, та відсутність відміток про реєстрацію клопотання є необґрунтованими, оскільки вказане клопотання погоджено у встановленому законом порядку та містить підпис прокурора відповідного рівня.

Ухвала про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні містить чіткий строк продовження досудового розслідування, а саме до п`яти місяців, що необґрунтовано заперечує сторона захисту, оскільки строк досудового розслідування злочинів обчислюється місяцями, так само, як і продовжений строк досудового розслідування.

Водночас, відповідно до вимог ст. 380 ч. 1 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

Тому механізм, визначений у ст. 380 КПК України, не може використовуватися, якщо учасник процесу не згоден з мотивами судового рішення, порушує питання про внесення змін або нових даних у судове рішення.

Відтак, варто зазначити, що сторона захисту не була обмежена в можливості скористатися правом, передбаченим ст. 380 КПК України, однак у встановлений законом термін не реалізувала його, крім цього варто додати, що відсутність чіткої дати до якої продовжено строк досудового розслідування не тягне за собою незаконність та невмотивованість цієї ухвали.

Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обрано.

Прокурор висловив позицію про призначення судового розгляду.

Захисник та обвинувачений заперечили щодо призначення справи до судового розгляду та заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим останній підлягає поверненню прокурору.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору не підлягає задоволенню, оскільки суд не вбачає істотних порушень вимог ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акта та його додатків, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті.

Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, утому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Під час підготовчого засідання встановлено, що кримінальне провадження підсудне Подільському районному суду міста Києва.

Підстав для затвердження угоди не має.

Підстав для закриття провадження не встановлено.

Підстав для закритого судового розгляду по справі судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_4 - відмовити.

Скаргу захисника ОСОБА_4 долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Заперечення на ухвалу слідчого судді, подане в порядку ч. 3 ст. 303 КПК України стороною захисту - долучити до матеріалів кримінального провадження.

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, яке надійшло до Подільського районного суду міста Києва з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Судовий розгляд провести одноособово, у відкритому розгляді в приміщенні Подільського районного суду міста Києва, за адресою: місто Київ, вулиця Хорива, 21, каб.303, о 10 годині 00 хвилин 14 квітня 2025 року.

У судове засідання викликати учасників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1