Провадження №11-кп/801/419/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року,

якою частково задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.04.2025 включно, із визначеною сумою застави ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024, стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового провадження прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення суми застави, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, останній не має постійного місця проживання, а тому може переховуватись від суду та може продовжувати вчинювати злочини.

Захисник ОСОБА_8 просив суд при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання. під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зменшити розмір застави з 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_7 участі у розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не приймав, оскільки в порядку ст. 330 КПК України ухвалою суду був видалений із зали судового засідання на весь час судового розгляду за систематичне порушення порядку в залі судового засідання, нецензурну лайку, ображання учасників судового провадження, пошкодження майна, не реагування на зауваження головуючого судді.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 . Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задоволено частково. Продовжено ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.04.2025 включно із визначеною сумою застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн, відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024. У разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, визначені ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024.

Ухвалене рішення мотивовано тим, що прокурором доведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у травні 2023 року звільнився із місць позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчинені тяжких корисливих злочинів, що дає підстави суду вважати, що у разі звільнення з-під варти, обвинувачений ОСОБА_7 може продовжувати вчинювати злочини. Оскільки обвинувачений зареєстрований та до затримання проживав за адресою: Запорізька область м. Енергодар та вказана територія України на даний час перебуває під окупацією російської федерації, на території м. Вінниці ОСОБА_7 тимчасово проживав у друзів, отже не має постійного місця проживання, а тому він може переховуватись від суду. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, дітей не має.

Також судом враховано, що у провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також у провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України., що свідчить про наявність ризику вчинення кримінальних правопорушень.

Одночасно з продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд вважав визначити суму застави, установлену ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024, та у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, визначені ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024.

Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого корисливого злочину, має ряд не знятих і не погашених судимостей, у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд дійшов до переконання про залишення обвинуваченому ОСОБА_7 суми застави, яка визначена ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024, оскільки розмір вказаної суми прямо передбачений положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України та є таким, що достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання прокурора, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Свої вимоги мотивує тим, що ризики, вказані стороною обвинувачення, належним чином не підтвердженні і не доведенні в судовому засіданні, ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи впливати на потерпілих та свідків, які вже допитані під час судового розгляду, скоювати нові злочини останній не збирається.

На думку сторони захисту, судом належним чином не враховано, що обвинувачений є громадянином України, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері чи на психіатричному обліку, має постійне місце проживання разом з батьками в м. Енергодар Запорізької області, де він зареєстрований, до затримання працював за цивільно-правовими угодами. Також судом не враховано важкий матеріальний стан ОСОБА_7 , який вимушений був покинути своє місце проживання через захоплення міста російськими загарбниками, є внутрішньо-переміщеною особою.

Звернув увагу суду на те, що судом не було виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. А також належним чином не було враховано обставини справи та соціальний статус ОСОБА_7 , його матеріальний стан.

На думку сторони захисту, у суду були всі підстави обрати для обвинуваченого розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі нижньої межі для тяжких злочинів (60 560 грн.).

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а також доповнив прохальну частину апеляційної скарги вимогою про зменшення розміру застави у випадку, якщо суд відмовить у обранні запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 також підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив зменшити розмір застави.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на наявність у вказаному кримінальному провадженні ризиків, передбачених нормами КПК України, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки вона відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.

За правилами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як установлено під час апеляційного розгляду, оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає у повному обсязі.

Зокрема, в ухвалі про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 містяться посилання на обставини та ризики, зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування запобіжного заходу та його неодноразового продовження.

Доводи захисника про те, що під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Наразі фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є умисним тяжким злочином, схильність його до вчинення злочинів, оскільки раніше шість разів притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, та за які відбував реальну міру покарання, лише у травні 2023 року звільнився із місць позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому наявність певних соціальних зв`язків, зокрема зареєстроване місце проживання в м. Енергодар, яке на даний час перебуває під окупацією російської федерації, наявність батьків, які залишилися на окупованій території, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують установлені судом ризики переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на це, доводи захисника про те, що до ОСОБА_7 можна застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки існуючі соціальні зв`язки обвинуваченого є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час ухвалення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до апеляційного суду надано не було.

Крім того, безпідставними є доводи захисника про зазначення судом ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки, як убачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції зазначені ризики вказані не були.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції наведені достатні мотиви для відмови в обранні ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим під час розгляду кримінального провадження та доведеним прокурором у судовому засіданні ризикам. Зокрема, це дані про особу обвинуваченого, тяжкість обвинувачення, відсутність істотних змін ризиків.

Колегія суддів вважає, що продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Щодо доводів захисника про зменшення розміру обвинуваченому застави, то колегія суддів звертає увагу на те, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України).

Отже з однієї сторони, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , залишаючи останньому заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка була визначена ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024, у повному обсязі врахував вказані норми закону, навів у своїй ухвалі підстави, з яких дійшов висновку, що саме такий розмір здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, співставив його з доведеними у справі ризиками, даними про особу останнього, його матеріальним станом та тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на даний час є справедливою, здатною забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні, а також не порушує права обвинуваченого, а тому відсутні підстави вважати її завідомо непомірною для обвинуваченого.

Наразі продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, і не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Так, у даному провадженні суспільний інтерес полягає у охороні права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зрештою ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, оскільки вважає рішення суду законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4