Дата документу 13.03.2025Справа № 554/3361/25
Провадження № 1-кс/554/3995/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ТУДБР ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001405 від 13.11.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, перебуваючого на посаді солдата резерву 3 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , маючого звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2025 року в провадження слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві за погодженням із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання послався на те, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0001405 від 13.11.2024 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_3 призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 11.09.2024. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2024 № 261, солдат ОСОБА_3 , з 15.09.2024 вважається таким, що справи та посаду солдата резерву 3 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.09.2024 № 278, солдат ОСОБА_3 , солдат резерву 3 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу, вважається таким, що з 30.09.2024 самовільно залишив військову частину (без зброї).

Відповідно до приписів ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_3 , вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

30.09.2024 року, приблизно о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді солдата резерву 3 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 13.03.2025.

Сторона обвинувачення дійшла висновку, що підозрюваний ОСОБА_3 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим, у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжкими, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні. Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_3 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає за недоцільне при постановленні судом ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити, мотивуючи, що наявні ризики переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків. Просив не застосовувати альтернативного запобіжного заходу застави.

Підозрюваний ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати заставу. Намірів ухилятися від слідства і суду та впливати на свідків не має. Проте з моменту самовільного залишення частини проживав не за місцем реєстрації, а в товариша у місті Одеса, адреси якого не вказав. Намірів повертатися на військову службу не мав, має ряд захворювань, проте не надав щодо цього жодних документальних даних.

Захисник в судовому засіданні просила обрати альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання, заслухавши обґрунтування представника сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши його матеріали, заслухавши думку підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до такого висновку.

13.03.2025 року о 10 год. 01 хв. солдата ОСОБА_3 було затримано внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме актом службового розслідування та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.10.2024 № 225 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини»; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.11.2024; матеріалами отриманими на запит слідчого, у порядку ст. 93 КПК України, з військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з листом Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в період воєнного стану, а також наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки він останній часом не проживав за місцем реєстрації, а фактично мешкав у товариша, офіційно не працював, перешкоджання досудовому розслідуванню та впливу на свідків, із якими підозрюваний знайомий, суд вбачає достатні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Інші більш м`які запобіжні заходи, крім указаного, на думку слідчого судді, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому клопотання підозрюваного та його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Доводи захисника про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави не прийнятні з огляду на застереження, визначені у ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно з якою підозрюваним за ч. 5 ст. 407 КК України може бути обрано єдиний запобіжний захід - тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючого на посаді солдата резерву 3 взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , маючого звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 10 години 01 хвилини 13 березня 2025 року, з утриманням у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», без визначення розміру застави.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 11 травня 2025 року, 10 год 01 хв.

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_10