Справа № 463/618/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-сс/811/396/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 29 січня 2025 року про відмову в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого в м.Львові, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2025 року відмовлено в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого в м.Львові, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину за заявою про злочин №179101/9.1.4/15-24 від 30 грудня 2024 року.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити скаргу Міністерства юстиції України.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки така постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що згідно заяви Міністерства юстиції України є всі підстави для внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.364, 365, 367 КК України невстановленими особами органів державної влади (правоохоронних органів або суддів) відносно ОСОБА_7 та заподіяло матеріальних збитків Державному бюджету України.

На апеляційний розгляд представник МЮ України ОСОБА_6 не прибула, водночас подала клопотання від 10.02.2025 року, у якому підтримала апеляційні вимоги та просила розглянути справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2024 року Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення (вих. № 179101/9.1.4/15-24). У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365 та 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 87097,80 грн, на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коцаба та інші проти України». Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви від 30.12.2024 містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками Державного бюро розслідувань в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно зазначив у своєму рішенні про те, що заява скаржника від 30.12.2024 року, що надійшла до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення невстановленими особами органів державної влади (правоохоронних органів та судів) кримінального правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2025 року відмовлено в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого в м.Львові, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину за заявою від 30.12.2024 року, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 29 січня 2025 року про відмову в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого в м.Львові, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: