Справа № 740/3393/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/262/25
Категорія - ч. ч. 4, 5 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.021.270.000.000.524, за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 14 ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 березня 2025 року та визначено розмір застави 1488600 грн.

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, жодним чином не зменшилися, а судове провадження, у свою чергу, не завершено.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого розмір застави в 300 прожиткових мінімумів. Вважає, що місцевим судом було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, а доводам сторони захисту не надано належної правової оцінки. Зазначає, що визначений судом розмір застави не відповідає матеріальному стану ОСОБА_5 . Окрім того, вказує, що останній має постійне місце проживання, одружений. Уперше притягується до кримінальної відповідальності.

Від прокурора надійшла заява про розгяд без його участі апеляційної скарги захисника в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд першої інстанції, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які продовжують існувати й не зменшилися, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави, так як існують докази про вчинення обвинуваченим тяжких та особливо тяжких злочинів, за які йому загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. Крім того, судом враховані мотив і спосіб вчинення цих кримінальних правопорушень, серйозний характер їх загрози для суспільного порядку.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, може переховуватися від суду, впливати на свідків, які наразі ще не були допитані судом, та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, з метою їх відмови від надання показань або зміни показань для уникнення обвинуваченим покарання за скоєне, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Місцевий суд також взяв до уваги особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан та, зокрема, те, що останній офіційно не працює, в нього відсутні законні джерела для існування.

Крім того, судовий розгляд ще не завершено.

Апеляційний суд зауважує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Абзацом 2 п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена в розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд звертає увагу, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

У свою чергу, застава в розмірі 1488600 грн відповідає обставинам кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його майновому та сімейному стану, встановленим ризикам, а також гарантує належне виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків у випадку її внесення. Стороною захисту не надано достатніх даних, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Беручи до уваги ступінь тяжкості інкримінованих злочинів, дані про особу ОСОБА_5 , апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо останнього та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави, оскільки відсутні підстави вважати, що інший запобіжний захід чи визначення розміру застави в меншому розмірі, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 405, 407, 419, 422-1 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2025 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4