КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, у кримінальному провадженні №0000243 від 06.05.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, пенсіонера, інваліда 2 групи, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Цивільний позов Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Обухівської міської ради Київської області до ОСОБА_6 задоволено та стягнуто з обвинуваченого на користь Обухівської міської ради Київської області шкоду завдану внаслідок незаконного вилову водних живих ресурсів у розмірі 61 659 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 06.05.2023 року близько 07 год. 00 хв., перебуваючи на водоймі річки Красна, в селі Германівка Обухівського району Київської області, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, у порушення п. п. 1, 2, 3, 4 розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства» затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19 вересня 2022 року, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» від 18.07.1998 № 1126, ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ» діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки ліскової, умисно здійснив незаконний вилов в період нересту у порушення вимог наказу Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області від 22.03.2023 № НОД-116/6 «Про заходи із забезпечення охорони водних біоресурсів у період нересту», з водойми річки Красна риби виду: «карась сріблястий» у кількості 37 одиниць, «окунь» у кількості 1 одиниця.

06.05.2023 у період часу з 09 год. 44 хв. до 09 год. 52 хв. працівниками поліції під час огляду місця події виявлено та вилучено рибу виду: «карась сріблястий» у кількості 37 одиниць, «окунь» у кількості 1 одиниця та заборонене знаряддя лову - сітка ліскова у кількості 1 одиниці.

Згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи № 758/23-23 від 26.05.2023 року ОСОБА_6 незаконним заняттям рибним добувним промислом заподіяв шкоди на суму 61659 грн., що являється істотною через вилов великої кількості риби в період нересту.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року змінити, в частині призначеного покарання та цивільного позову. Призначити ОСОБА_6 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у мінімальному розмірі, в задоволенні позову Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Обухівської міської ради Київської області відмовити. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в даному випадку наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, зокрема є дві пом`якшуючи обставини: щире каяття; ОСОБА_6 є інвалідом II групи. З огляду на те, що фактично збитків не завдано, оскільки ОСОБА_6 рибу одразу повернув до водойми на місці події, тому у задоволенні цивільного позову необхідно відмовити.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права , з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.

З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне заняття рибним добувним промислом, чим заподіяв шкоди на суму 61659 грн., що являється істотною через вилов великої кількості риби в період нересту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Частиною другою ст. 53 КК України передбачено, що розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Вирішуючи питання, яке покарання має бути призначене обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суд першої інстанції, врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, встановив відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України .

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу України, але за своїм розміром, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення та особи обвинуваченого, є явно несправедливим внаслідок суворості, що, на переконання колегії суддів, є підставою для зміни вироку.

Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції вказав на відсутність як пом`якшуючих, так і обтяжуючих покарання обставин. Однак, колегія суддів уважає, що щире каяття обвинуваченого, яке полягає у тому, що обвинувачений зробив для себе належні висновки, критично осудив свої дії, висловив жаль з приводу вчиненого і намір не вчиняти нових незаконних дій, а також те, що ОСОБА_6 інвалід II групи, - є тими пом`якшуючими обставинами, які істотно знижують ступінь суспільної небезпеки.

Отже, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його вік, стан здоров`я, характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, на думку колегії суддів, наявні достатні правові підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі, нижчому від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 249 КК України, однак в межах, встановлених положенням ст. 53 КК України для даного виду покарання, - у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Таке покарання як захід державного примусу, на переконання колегії суддів, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та положенням ст. 50, 65 КК України, а також буде справедливим по відношенню до ОСОБА_6 та сприятиме його перевихованню та не вчиненню нових правопорушень.

Також на переконання колегії суддів, вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову є обґрунтованим, позаяк, як вірно зазначив суд першої інстанції, враховуючи практику Верховного Суду (Постанова Верховний Суд від 10.01.2019 року у справі №541/307/17),для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

У зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року змінити, призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 249 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: _______________ ______________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3