Провадження № 1-в/744/1/2025
Єдиний унікальний номер 744/1131/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області подання начальника Новгород-Сіверського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вороб`ївка Климівського району Брянської області російської федерації, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

засудженого 12 листопада 2013 року Семенівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання начальника Новгород-Сіверського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність з діючим законодавством.

В обґрунтування подання зазначено, що з 17 грудня 2013 року на обліку у Новгород-Сіверському районному секторі № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області перебуває звільнений від відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_4 , відповідно до вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року.

Посилаючись на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, представник органу пробації просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

У судове засідання представник органу пробації, начальник Новгород-Сіверського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 , не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, подав до суду письмову заяву, за змістом якої вимоги подання підтримав та просив їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, згідно відомостей якої просив розглянути подання без його участі, подання підтримує, щодо його задоволення не заперечує.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно відомостей якої просив розглянути подання без його участі, подання підтримує, щодо його задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання звільненого з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Як встановлено цим вироком суду, на початку серпня 2013 року ОСОБА_4 шляхом проникнення до ангару товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розташованого в с. Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, вчинив крадіжку чужого майна, а саме 20 літрів дизельного пального, після чого, утримуючи при собі викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» матеріальних збитків на суму 184 гривні.

В кінці серпня 2013 року ОСОБА_4 , повторно, шляхом проникнення до ангару товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розташованого в с. Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, вчинив крадіжку чужого майна, а саме 20 літрів дизельного пального, після чого, утримуючи при собі викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» матеріальних збитків на суму 184 гривні.

На початку вересня 2013 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом проникнення до ангару товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розташованого в с. Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, де зберігалась сільськогосподарська техніка, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, вчинили крадіжку 20 літрів дизельного пального, після чого, утримуючи при собі викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» матеріальних збитків на суму 184 гривні.

В кінці вересня 2013 року, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом проникнення до ангару товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розташованого в с. Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, вчинили крадіжку 20 літрів дизельного пального, після чого, утримуючи при собі викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» матеріальних збитків на суму 184 гривні.

11 жовтня 2013 року біля 20 години 20 хвилин ОСОБА_4 , повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом проникнення до ангару товариства з обмеженою відповідальністю «Нива», розташованого в с. Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, вчинили крадіжку 30 літрів дизельного пального, після чого, утримуючи при собі викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, отримавши тим самим реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» матеріальних збитків на суму 276 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили повторно, за попередньою змовою у групі осіб, таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення.

На час, до якого відносяться вчинені ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2013 в сумі 1147 гривні. Отже, податкова соціальна пільга у 2013 році складала 573 гривні 50 копійок (1147 гривень х 50 %).

Положеннями ст. 185 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах Кримінального кодексу України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 № 10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009, у 2013 році на час, до якого відносяться вчинені ОСОБА_4 діяння, а саме впродовж вересня жовтня 2013 року, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 229 гривень 40 копійок Якщо вартість викраденого майна перевищувала 229 гривень 40 копійок, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжках майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення діянь, що у даному випадку на 2013 рік становить 1147 гривень (573 гривні 50 копійок х 2), а відтак суд доходить висновку, що усунена караність діянь, за які ОСОБА_4 засуджений, оскільки вартість майна, за вчинення крадіжок якого він засуджений за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року у справі № 744/1131/13-к (провадження № 1-кп/744/104/13), не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2013 рік (1147 гривень), у зв`язку з чим засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню судом від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 74 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання начальника Новгород-Сіверського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року у справі № 744/1131/13-к (провадження № 1-кп/744/104/13) стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України, у зв`язку з усуненням законом караності діянь, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2013 року за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1