печерський районний суд міста києва
Справа № 757/31/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000273 від 29.05.2024,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000273 від 29.05.2024, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , що був вилучений 27.12.2024 під час проведення обшуку, на підставі ухвали Перського районного суду м. Києва за № 757/56806/24-к від 02.12.2024, за адресою: АДРЕСА_2, за місцем проживання завідувача складу ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» ОСОБА_4 .

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000273 від 29.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України, за фактом можливих незаконних дій пов`язаних з розкрадання бюджетних коштів комунальних закладів охорони здоров`я України, вчинене службовими особами ТОВ «НВК УКРЕКОПРОМ» () та іншими задіяними у схемі фізичними та юридичними особами, які налагодили схему з фіктивного надання послуг по утилізації небезпечних відходів категорії «В» (медичні, після операційні, онко, нарко, тощо). Так, отримані для утилізації медичні відходи: - сортуються для отримання пластику, який незаконно реалізується за готівкові кошти; - «захоронюються» на стихійних звалищах, а отримані від медичних закладів кошти виводяться шляхом проведення безтоварних операцій з закупівлі пального.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи ТОВ "НВК "УКРЕКОПРОМ" починаючи з 2024 року освоїли кошти з переможних тендерів на загальну суму понад 10 млн гривень тільки проведених на території Дніпропетровської області. Всього загальна сума укладених угод складає близько 400 млн гривень по Україні лише в утилізації медичних відходів.

У ході розслідування встановлено, що фактично за укладеними договорами між ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» та комунальними закладами охорони здоров`я, медичні відходи не проходять процедуру утилізації, а транспортуються і лишаються на так званих «могильниках», місцях стихійних звалищ або за неправомірну вигоду передаються керівникам комунальних підприємств, які обслуговують полігони твердих побутових відходів.

Таким чином вищевказані службові особи здійснюють завищення вартості виконаних робіт шляхом складання та видачі актів виконаних робіт з утилізації небезпечних відходів без фактичного їх проведення.

Крім цього у ході досудового розслідування було встановлено, що отримані медичні відходи з комунальних закладів охорони здоров`я України, звозяться до виробничої ділянки ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ», де згодом відбувається їх сортування, з небезпечних медичних відходів вилучаються відходити які містять пластик, який потім подрібнюються.

Відповідно до наданих матеріалів оперативним працівниками УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ встановлено, що вилучений під час сортування та подрібнений пластик ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» реалізовує до ПП «Європласт» , яке є одним із найбільших виробників побутової пластикової продукції в Україні.

Крім цього з`ясовано, що в подальшому після заволодіння коштами внаслідок проведення безтоварних операцій з утилізації небезпечних відходів, службові особи ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» разом та за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» , ТОВ «Зенітар партнерс» , ТОВ «Трек автоплюс» укладають угоди та здійснюють фінансові операції спрямовані на виведення та переведення в готівку коштів здобутих злочинним шляхом, із внесенням недостовірних відомостей до Єдиного реєстру акцизних накладних щодо проведення безтоварних операцій по придбанню дизельного пального, яке фактично реалізовується за готівку, в тому числі через мережу АЗС підконтрольним учасникам протиправної групи осіб.

27.12.2024 проведено обшук, на підставі ухвали Перського районного суду м. Києва за № 757/56806/24-к від 02.12.2024, за адресою: АДРЕСА_2, за місцем проживання завідувача складу ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» ОСОБА_4 .

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Таким чином, є обґрунтована необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор групи прокурорів направив на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Так, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи прокурора про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні прокурора переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_5 , що був вилучений 27.12.2024 під час проведення обшуку, на підставі ухвали Перського районного суду м. Києва за № № 757/56773/24-к від 02.12.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання директора ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» ОСОБА_5 , оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000273 від 29.05.2024, на майно, а саме: на мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , що був вилучений 27.12.2024 під час проведення обшуку, на підставі ухвали Перського районного суду м. Києва за № 757/56806/24-к від 02.12.2024, за адресою: АДРЕСА_2, за місцем проживання завідувача складу ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ» ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1