17.04.2025 Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/556/25
Провадження № 1-кп/644/484/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001666 від 22.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001666 від 22.11.2024 у відношенні ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

04.04.2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_6 , в якому останній просить скасувати арешт з автомобіля Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 року, справа № 644/10318/24, вказавши про те, що він є власником вказаного транспортного засобу, арешт автомобіля порушує його права, позбавлений можливості звернутися до страхової компанії за відшкодуванням збитків, спричинених внаслідок ДТП, не має підстав для отримання автомобіля, що перебуває на штрафному майданчику.

Заслухавши учасників процесу, які не заперечували проти задоволення заявленого клопотання про скасування арешту, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 року (644/10318/24) накладено арешт на майно - автомобіль «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001666 від 22.11.2024 року стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України перебуває в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, досудове розслідування закінчено, в ході досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії з вищевказаним автомобілем, доцільність його подальшого зберігання на спеціально відведеному майданчику в судовому засіданні не доведена. Також матеріали містять достатньо інформації, щодо встановлення його приналежності власнику ОСОБА_6 .

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України, - необґрунтованістю його накладення та відсутністю подальшої потреби в ньому.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до положення частини 9 ст. 100 КПК України питання щодо долі речових доказів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази зберігаються до набранням рішенням законної сили.

При цьому, відповідно до частини 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через їх громіздкість або з інших причин, тощо, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Суд, при розгляді клопотання, враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Зважаючи на наведене, суд, вважає за можливе клопотання про скасування арешту задовольнити частково, а саме в частині заборони права користування та змінити порядок зберігання речового доказу, передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , оскільки тривале зберігання транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП під відкритим небом, призведе до його корозії та таке часткове скасування арешту майна, а саме з права користування не зашкодить кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.22,26,170,174 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2024, у межах кримінального провадження № 0001666 від 22.11.2024 з майна належного ОСОБА_6 , а саме з автомобіля марки «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , в частині права користування.

Змінити порядок зберігання речового доказу, транспортний засіб «Opel Zafira», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , 1985 року народження, до прийняття рішення, яким закінчується кримінальне провадження, законної сили.

Попередити ОСОБА_6 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: