ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/2117/24

Провадження № 1-кп/568/39/25

"13" березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 01.10.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривуха, Дубенського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , є особою з інвалідністю 3 групи, маючого на утриманні дві неповнолітні дитини від першого шлюбу, не працюючого, раніше судимого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.12.2024р. за ч.2 ст. 389 КК України до 1 року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_6 , будучи раніше судимою особою, на шлях виправлення не став та знов скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин. 30.09.2024р. близько 09.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що в будинку знаходиться малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в присутності дитини вчинив щодо своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дії психологічного насильства, погрожував їй фізичною розправою, словесно ображав, намагався вчинити бійку, чим завдав потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Окрім цього, ОСОБА_6 20.12.2024р. близько 09.00 год. та о 15.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з співмешканкою ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що в будинку знаходиться малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності дитини вчинив щодо неї дії психологічного насильства, а саме, шарпав за одяг, словесно ображав, голосно кричав, чим завдав потерпілим психологічних страждань, погіршення якості життя.

Внаслідок систематичних протиправних дій зі сторони ОСОБА_6 , потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, внаслідок чого погіршилась якість їх життя, що виразилось у втраті енергійності, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, що супроводжуються постійними негативними переживаннями, нездатності себе захистити та побоюванні за власну безпеку.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_5 підтвердили вчинення ОСОБА_6 по відношенню до них домашнього насильства, що призвело до психологічних та фізичних страждань. Суду пояснили, що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями та на фоні алкогольного сп`яніння стає агресивним та вчиняє відносно них протиправні дії. Потерпіла ОСОБА_4 також зазначила, що в лютому 2025р. та тиждень тому вона знов викликала працівників поліції через вчинення відносно неї домашнього насильства з боку ОСОБА_6 . В той же час суду пояснила, що їй не подобається поведінка ОСОБА_6 , вона її не схвалює, однак просить в черговий раз надати можливість йому виправитися та не призначати покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Повідомив, що на фоні зловживання алкогольними напоями стає агресивним, не контролює свою поведінку, внаслідок чого вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 при яких часто буває присутнім малолітня дитина ОСОБА_5 . Щиро розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

При цьому, суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора та потерпілих заперечень з цього приводу не поступило.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом потерпілих, обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши потерпілу ОСОБА_4 , опитавши малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який неодружений, непрацевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, в т.ч. за злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, які обтяжують покарання суд, відповідно до ст. 67 КК України, визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховано досудову доповідь органу пробації, згідно якої встановлено наступне. ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 та її дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . По місцю проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого стає агресивним та влаштовує сімейні дебоші. На даний час офіційного місця роботи не має. Будучи працевлаштованим 23.01.2025р. в КП «Комунальник» Радивилівської міської ради, обвинувачений пропрацював менше місяця, та 21.02.2025р. був звільнений з роботи у зв`язку з прогулами. Крім цього, згідно повідомлення з Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 26.02.2025р. №39133-2025 ОСОБА_6 в період з лютого 2024р. по 26.02.2025р., згідно бази даних ІПНП до адміністративної відповідальності притягувався 14 разів, більшість з яких правопорушення, пов`язані із вчиненням домашнього насильства. Так, вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 22.07.2024р. ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України з призначенням покарання у виді 150 годин громадських робіт, виконання якого пройшов повністю, однак із порушенням, внаслідок чого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області був визнаний винним за ч.2 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, який виконує на теперішній час. Згідно досудової доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Враховуючи, що ОСОБА_6 є раніше судимою особою, в т.ч. за ст. 126-1 КК України, продовжує вчиняти правопорушення, пов`язані із домашнім насильством, будучи навіть особою, відносно якої наразі судом розглядається дане кримінальне провадження за ст. 126-1 КК України, що свідчить про те, що останній відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах обмеження волі. При цьому суд звертає увагу, що до обвинуваченого за попередніми вироками вже застосовувалось покарання не пов`язане із ізоляцією від суспільства та обмеженням волі, що позитивних наслідків не мало.

З огляду на означені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України.

Вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_4 щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства, або обмеженням волі, оскільки розцінює таку позицію як особи, яка знаходиться в емоційній залежності від обвинуваченого.

Окрім цього, як встановлено судом, вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.12.2024р. ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено покарання у виді одного року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків відповідно до ст.59-1 КК України.

З урахуванням означеного, при призначенні остаточного покарання, суд вважає необхідним застосувати вимоги ч. 1 ст.71 КК України, та до призначеного за даним вироком покарання, з урахуванням п. 5 ч. 1 ст.72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.12.2024р.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до даного покарання невідбутої частини покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.12.2024р., та з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття та постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

В іншій частині, відповідно до ст. 395 КПК України, вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайного вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1