Справа № 346/3124/21
Провадження № 11-кп/4808/497/24
Категорія ч. 3 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000240за апеляційними скаргами прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 та першого заступника керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого транспортувальником ТзОВ «ЛЕОНІ Ваерінг Системс УА ГмбХ»,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено йому покарання 5 (п`ять) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ст. 59-1 КК України на ОСОБА_9 покладено відповідні обов`язки.

В строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.03.2021р. по 22.06.2021р. включно.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок витрат за проведення експертиз.

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 вчинив незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, а також незаконний збут психотропних речовин у великих розмірах, вчинене організованою групою, повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в складі організованої злочинної групи, з відома та за вказівкою її організатора, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, виконуючи визначену йому останнім роль, будучи об`єднаним з ним, а також з іншим учасником організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, єдиним злочинним умислом на придбання, зберігання та подальший збут психотропної речовини - амфетаміну, незаконно, в порушення ст. ст. 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», без передбачених даним законом дозволів, цілей та порядку, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного доходу від систематичного збуту психотропної речовини - амфетаміну, на території України, в січні 2021 року, перебуваючи поблизу будинку за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від організатора групи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, частину придбаної останнім психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, яку включено до списку № 2 таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 35,8921 грам сумарно, що є особливо великим розміром відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, яку, відповідно до відведеної йому організатором групи ролі, зберігав при собі та за місцем свого фактичного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , до 10.03.2021, з метою подальшого її збуту іншим учасником даної організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 , в період часу з січня 2021 року по березень 2021 року, але не пізніше, ніж 10.03.2021, періодично та систематично надавав іншому учаснику даної організованої злочинної групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, за вказівкою організатора, частину придбаної останнім психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, в невстановленій досудовим розслідуванням точній кількості, але не менше, ніж 7,3704 грам сумарно, що є великим розміром відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, яку вказаний інший учасник організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, виконуючи відведену йому організатором роль, зберігав при собі та за місцем свого фактичного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , до 10.03.2021, з метою збуту.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 взяв участь у виконанні спільного злочинного плану організованої групи, на виконання якого вказаний інший учасник даної організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, 14.02.2021 приблизно о 13 год. 20 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , збув ОСОБА_12 за грошову винагороду в сумі 1000 (тисяча) гривень частину придбаної організатором злочинної групи та отриманої від ОСОБА_9 психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін в кількості 0,244 грама.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 взяв участь у виконанні спільного злочинного плану організованої групи, на виконання якого вказаний інший учасник даної організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, 26.02.2021 в період часу з 10 год. 20 хв. по 12 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Бандери в м. Коломия Івано-Франківської області, діючи повторно, збув ОСОБА_12 за грошову винагороду в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень частину придбаної організатором злочинної групи та отриманої від ОСОБА_9 психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, в кількості 2,5935 грама, що є великим розміром.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_9 взяв участь у виконанні спільного злочинного плану організованої групи, на виконання якого вказаний інший учасник даної організованої групи, відносно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, 10.03.2021 о 10 год. 25 хв., перебуваючи поблизу Коломийського ліцею № 4 імені Сергія Лисенка, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Заньковецької, 11, діючи повторно, збув ОСОБА_12 за грошову винагороду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень частину придбаної організатором злочинної групи та отриманої від ОСОБА_9 психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, в кількості 4,2079 грама, що є великим розміром, чим вчинив незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, а також незаконний збут психотропних речовин у великих розмірах, вчинене організованою групою та повторно, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.307 КК України.

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Також просить стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень витрат за проведення експертиз.

Не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок щодо ОСОБА_9 незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Стверджує, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 4 КК України неправомірно призначив ОСОБА_9 покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання на момент вчинення обвинуваченим останнього за часом діяння, а саме 10.03.2021, в КК України не передбачено. Зазначає, що покарання у виді пробаційного нагляду було впроваджено в КК України Законом № 3342-ІХ від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024.

Окрім цього вказує, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 покарання необґрунтовано застосував положення ч. 2 ст. 69 КК України та не врахував обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією статті ч. 3 ст. 307 КК України.

Разом з тим, зазначає про можливість застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання, оскільки останній допоміг викрити організатора злочинної групи та іншого учасника з яким обвинувачений вчиняв злочини.

Прокурор ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок щодо ОСОБА_9 незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Стверджує, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 покарання не врахував, що обвинувачений вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення у складі організованої групи та прийшов до передчасного висновку про можливість застсування положень ст. 69 КК України.

Крім цього зазначає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 покарання жодним чином не мотивував, чому не застосував додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією статті ч. 3 ст. 307 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання у виді пробаційного нагляду.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурори підтримали доводи апеляційних скарг, з мотивів викладених у них, та просили їх задовольнити;

- обвинувачений та його захисник просили залишити апеляційні скарги прокурорів без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити частково, вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та прийняти в цій частині новий вирок, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини скоєного ОСОБА_9 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданих апеляційних скаргах не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційних скаргах, прокурори висловили свою незгоду в частині м`якості призначеного покарання та відсутності обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В той же час, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм чинного законодавства, обираючи вид та міру покарання, суд першої інстанції зобов`язаний мотивувати свої висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання.

Статтею 65 КК України, передбачені обставини, що враховуються при призначенні

покарання, й окрім тяжкості злочину, аналізована норма зобов`язує суд брати до уваги характеристику особи винного, з метою належним чином виконати вимоги, передбачені у ч. 2 ст. 65 КК України, і призначити таке покарання, що буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, до кола обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, належать лише ті, що безпосередньо пов`язані з ознаками складу злочину та значною мірою знижують рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Під час апеляційного розгляду досліджені дані про особу обвинуваченого, зокрема: довідку №168 від 11.03.2021 КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР згідно якої ОСОБА_9 на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с. 147, том №1); довідку від лікаря психіатра КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР відповідно до якої ОСОБА_9 на обліку в психіатра не перебуває (а.с. 148, том №1); характеристику №14 від 16.04.2024 виданої ОСББ «Хмельницького 1А» згідно якої жодних скарг від сусідів на ОСОБА_9 не надходило, громадський порядок не порушував, комунікабельний, чуйний, ввічливий, бере участь у громадському житті будинку (а.с. 210, том №1); характеристики від 27.03.2024 та 13.08.2024 виданої ТзОВ «ЛЕОНІ Ваерінг Системс УА ГмбХ» відповідно до яких ОСОБА_9 за період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідально ставиться до роботи, працює на підвищенням рівня своїх знань, підтримує хороші стосунки з колегами (а.с. 226, 227, том №1) та інші відомості, що містяться в матеріалах провадження.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурорів щодо неправомірності призначеного судом першої інстанції покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства неможливе, а покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому доводи прокурорів щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора ОСОБА_7 про можливість застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання, оскільки останній допоміг викрити організатора злочинної групи та іншого учасника з яким обвинувачений вчиняв злочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що пом`якшуючими обставинами по справі є визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що на думку апеляційного суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, підвищену суспільну небезпеку, визнання обвинуваченим вини, враховуючи активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, його молодий вік та за відсутності обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання та постановити новий вирок, яким визначити останньому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України строком на 3 (три) роки з конфіскацією всього майна.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційні скарги належить задовольнити частково, вирок суду першої інстанції - скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання, з постановленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурорів задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в частині призначеного покаранняскасувати.

Постановити щодо ОСОБА_9 в цій частині новий вирок.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК Українита призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку, не пізніше наступного дня після його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5