Провадження №1-кп/337/139/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000630 від 28.12.2023 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2023 приблизно о 15:40 год. ОСОБА_7 , знаходячись на дитячому майданчику біля буд. 20 по вул. Василя Сергієнка у м. Запоріжжі, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з причини раптово виниклих неприязних відносин, наніс йому не менше 1 удару долонею правої руки по обличчю, після чого схопив за плечі та повалив на землю, чим спричинив ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: крововиливи на переднє-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, крововиливи на задній поверхні правого плечового суглобу з переходом на лопаткову ділянку, крововилив в ділянці лівої гілки нижньої щелепи, крововиливи в верхній частині правої лопаткової ділянці, які згідно висновку експерта як кожен окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх тане заперечував, що саме він спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Додатково суду пояснив, що він дійсно у зазначені в обвинувальному акті день, час та місці, повертаючись до дому, побачив на дитячому майданчику дітей, серед яких був потерпілий, яким він зробив зауваження. Потерпілий на це відреагував словами та жестами, які вважає непристойними. Після цього він підійшов до потерпілого, взяв його за куртку, щоб відвести до батьків, але хлопець почав вириватися, у зв`язку з чим він двічі вдарив його своєю долонею по обличчю, повалив на землю, потім дав ще ляпасу по обличчю, після чого хлопець заспокоївся і він його відпустив. Засуджує таку свою поведінку та розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, щиро кається в скоєному, вибачається перед потерпілим. Цивільний позов про стягнення моральної шкоди визнає частково, а саме у розмірі 3000 грн. Вважає заявлену суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. завищеною. Просить врахувати його скрутний матеріальний стан та те, що він має мінливий дохід приблизно 5000 грн. на місяць, має на утриманні дружину, яка теж офіційно не працює, та малолітню доньку, утримувати яких йому допомагає його мати. Також просить врахувати, що добровільно відшкодував потерпілому моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_5 та представника адвоката ОСОБА_6 в судовому засіданні теж не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 28.12.2023 після обіду він гуляв зі своїми однокласниками у Хортицькому районі м. Запоріжжя. Вони прийшли на дитячий майданчик, де побачили, що інші діти хочуть розламати дитячий будиночок. Вони підійшли до них і відразу до них підійшов обвинувачений, якого він раніше не знав. Обвинувачений звинуватив їх усіх в тому, що вони хочуть зіпсувати дитячий будиночок. Він цього робити не збирався, відійшов та з друзями сів на лавочку, а обвинувачений підбіг до нього, схопив за куртку у районі пліч, почав трести, кричав про те, що він не поважно розмовляє зі старшими, потім почав його бити рукою по обличчю. Скільки ударів наніс йому обвинувачений не пам`ятає. Він заплакав, однокласники просили обвинуваченого припинити такі дії, але обвинувачений його не відпускав, вимагав повідомити йому номери телефонів батьків, сестри. Потім до них підійшла дружина обвинуваченого і він зміг вирватися. Після цього він зателефонував сестрі та повідомив, що його побили. Після побиття у нього були синці на плечах, щелепі.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона є сестрою та опікуном потерпілого, оскільки він є неповнолітнім, сиротою, його батьки померли, мати померла у 2016 році, батько у 2020 році. Про обставини, які стались з її братом вона дізналась 28.12.2023 приблизно о 16.00 год. В цей час вона була на роботі. Брат зателефонував їй, плакав та повідомив, що його побили. У зв`язку з цим, вона зателефонувала у поліцію, але там їй повідомили, що поліція вже виїхала на місце події. Побачила вона брата приблизно через півтори години у відділені поліції. ОСОБА_10 був у шоковому стані, переляканий, він казав, що його побив чоловік і він не розуміє за що. Раніше у ОСОБА_10 ніяких конфліктів, у тому числі з однолітками, не було. Після таких подій брат був тривалий час пригнічений, боявся виходити на вулицю, вони були вимушені звернутись до дитячого психолога. Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 20000 грн. підтримує в повному обсязі з підстав, які в ньому викладені та просить задовольнити. При цьому зазначила, що вони отримали від обвинуваченого 2000 грн., не заперечувала тієї обставини, що обвинуваченим направлено їм ще 1000 грн., але вказаний переказ ще не отримано.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 20000 грн підтримала в повному обсязі з підстав, які в ньому викладені, просила задовольнити

У судовому засіданні був досліджений висновок експерта №2454п від 29.12.2023, згідно якого:

1. Крововиливи на переднє-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, на задній поверхні правого плечового суглобу з переходом на лопаткову ділянку, в ділянці лівої гілки нижньої щелепи, в верхній частині правої лопаткової ділянці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як кожен окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження у відповідності до пп. 2.3.26, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. П. 2.3.2. «Правил...» Легке тілесне ушкодження може бути таким, що: Б) не спричинило зазначених наслідків. П. 2.3.5. «Правил...» Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначною стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів.

2. Вказані ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів).

3. У вигляді тілесних ушкоджень на тілі постраждалого відобразилося не менше 4 травматичних впливів.

4. Морфологічні характеристики виявлених тілесних ушкоджень за давністю утворення не суперечать давності травмування вказаній у постанові (28.12.2023).

5. Взаємне розташування постраждалого та особи яка спричинила йому тілесні ушкодження могло бути будь-яким за умови доступності травмованих ділянок тіла для безпосередніх впливів.

6. Можливість виникнення всіх виявлених у постраждалого тілесних ушкоджень внаслідок однократного падіння видається вкрай малоймовірною.

Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив, викладені в обвинувальному акті обставини, і визнав свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, а також вважає, що визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, інші учасники процесу не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд за погодженням з учасниками справи, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо фактичних обставин кримінального провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, поясненнями законного представника, дослідженням висновку експерта №2454п від 29.12.2023, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів, розгляд цивільного позову проведено у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 КК України є кримінальним проступком, а також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню доньку 2022 року народження, має постійне місце проживання та реєстрації, а також враховує його працездатний вік та стан здоров`я під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, враховуючи наявність як пом`якшуючої покарання обставини, так і обтяжуючої, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт в межах строку, передбаченого санкцією ч.1 ст.125 КК України, ближче до мінімальних меж санкції цієї статті, із урахуванням положень ч. 2 ст. 56 КК України.

Призначення покарання у вигляді громадських робіт відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому суд враховує відсутність даних про те, що за станом здоров`я обвинувачений не може відбувати покарання у вигляді громадських робіт та вважає недоцільним призначення обвинуваченому інших видів покарання, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України, а саме: у вигляді штрафу та виправних робіт, оскільки він офіційно не працевлаштований, джерела постійного доходу не має. Крім того, покарання у вигляді штрафу не буде сприяти його виправленню та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, суд виходить з такого.

Так, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 та представник адвокат ОСОБА_6 , обґрунтовані тим, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він досі не може оговтатись від протиправних дій сторонньої дорослої особи, отриманих травм, довго знаходився в стані депресії, пригніченості. Конфліктна ситуація сталася між дорослим чоловіком та малолітньою дитиною на дитячому майданчику. Потерпілому було завдано глибоку психологічну травму, виражену постійною апатією, яка настала в результаті стресу, який був викликаний отриманими травмами. Потерпілий довгий час не мав бажання спілкуватися з однолітками, проводити час на дворі з друзями, був наляканий неправомірними діями обвинуваченого. Ця ситуація вплинула на уклад його життя, світосприйняття та довіру до оточуючих людей. Моральну шкоду оцінюють у 20000 грн.

Обвинувачений частково визнав заявлений потерпілим цивільний позов та вважає, що розумною та достатньою сумою відшкодування моральної шкоди є сума 3000 грн., яку він сплатив потерпілому до закінчення судового розгляду, на підтвердження чого надав квитанції про поштові перекази: від 02.11.2024 на суму 1000 грн, від 17.12.2024 на суму 1000 грн., від 04.02.2025 на суму 1000 грн.

Факт отримання від обвинуваченого 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди потерпілим, його представником та законним представником не оспорювався. Також представником та законним представником потерпілого не заперечувався факт відправлення обвинуваченим 04.02.2025 потерпілому ще одного поштового переказу на суму 1000 грн., який за словами законного представника ще не отримано, проте вони мають намір отримати. При цьому представник та законний представник потерпілого наполягали на задоволенні цивільного позову в повному обсязі та стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з правилами ст. 127-129 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що внаслідок кримінального правопорушення, від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що ним в судовому засіданні не оспорювалось, потерпілому ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, оскільки він отримав легкі тілесні ушкодження, відчував фізичний біль.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення умисне кримінальне правопорушення проти здоров`я потерпілого, обставини заподіяння тілесних ушкоджень та їх механізм, ступень тяжкості тілесних ушкоджень легкі тілесні ушкодження, глибину та тривалість душевних страждань потерпілого, беручи до уваги при цьому, що на час подій він був малолітньою дитиною, є дитиною-сиротою, про нього піклується лише одна сестра. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого, спричинених моральних та фізичних страждань, які потягли за собою фізичний біль та душевні хвилювання, був порушений звичний ритм життя потерпілого і він зі своєю сестрою вимушені були докладати додаткових зусиль для його організації, що, в свою чергу, викликало у нього відповідний психоемоційний дискомфорт, хвилювання, напруженість, пригніченість.

Також суд враховує, що обвинувачений працездатного віку, але офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. На це вказав Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 по справі №293/174/23.

Тому, враховуючи вищевказані обставини, принципи розумності, виваженості і справедливості, компенсацією моральної шкоди, яка би відповідала ступеню моральних страждань потерпілого, на переконання суду, є грошова сума у розмірі 10 000 грн.

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Водночас, з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим моральної шкоди та перерахування потерпілому 3000 грн на стадії судового розгляду, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого невідшкодовану моральну шкоду в сумі 7000,00 грн.

Визначену потерпілим суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст.23 ЦК України та обставинам даної справи.

Таким чином, цивільний позов потерпілого слід задовольнити частково.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.368,370,374,381,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_5 та представник адвокат ОСОБА_6 , до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , моральну шкоду у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом з мобільного телефону, датованим 28.12.2023, який міститься в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити усім учасникам справи: прокурору, потерпілому, його представнику та законному представнику, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1