490/5455/24 18.12.2024
н/п 1-кп/490/780/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5455/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 19.02.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має середню освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2024 року близько 10:00 години (точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим), перебуваючи на перехресті вул.Адмірала Макарова та вул.Соборна в м.Миколаєві біля ресторану "mcdonald's" на землі поряд із тротуаром знайшов банківську карту ПАТ "Банк Восток" з номером банківського рахунку № НОМЕР_1 , з чипом для безконтактного розрахунку без підтвердження PIN-коду, що належить ОСОБА_7 , та яку остання втратила 18.02.2024 року при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах.

В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на її привласнення з метою крадіжки грошових коштів, що знаходилися на рахунку вказаної банківської карти.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи, що пластикова банківська карта видається банківською установою, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, не вчинивши жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, привласнив банківську карту ПАТ "Банк Восток" з номером банківського рахунку № НОМЕР_1 , яка згідно ст.1 Закону України "Про інформацію" №2657-ХІІ від 02.10.1992 року, ст.ст.14, 15 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346 ІІІ від 05.04.2001 року, ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-ІІІ від 07.12.2000 року, ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №581-IV від 22.05.2003 року, є електронним платіжним засобом офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання в часі та просторі.

У подальшому, ОСОБА_3 пішов з її допомогою розраховуватися за товари в магазинах, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а банківською картою розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, винним себе визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що після виявлення банківської картки потерпілої, будь яких дій, спрямованих на виявлення (ідентифікації) законного власника банківської картки та повернення її власнику не вчиняв. Завдану шкоду потерпілій відшкодував шляхом повернення їй грошових коштів. У вчиненому щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався, обстежувався стаціонарно в психіатричному відділенні по направленню Заводського РВК в 2006 році, діагноз: "Легка розумова відсталість", як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Заводським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, відсутність кримінального минулого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що призначення покарання у виді пробаційного нагляду, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.357 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1