Справа № 445/40/25
Провадження № 1-кп/445/208/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області угоду про визнання винуватості від 27 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000627 від 06.12.2024 року за обвинуваченям:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Зозулі Золочівського району Львівської області, українці, громадянці України, раніше не судимій, особою з інвалідністю не являється, неповнолітніх дітей віком до 14 років не має, непрацюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 383 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нею завідомо неправдивого повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України та у наданні нею завідомо неправдивих показань наданих потерпілим, поєднаних з обвинуваченням у тяжкому злочині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 18 червня 2024 року у період часу з 11:59 по 12:47, перебуваючи в м. Золочеві на вул. Шашкевича, 43, в приміщенні Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, умисно, усно повідомила слідчому СВ Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , про те, що у період з 20.05.2024 по 28.05.2024 року з її банківського рахунку НОМЕР_1 неодноразово відбувалося взяття кредитів в різних кредитних онлайн установах, після чого кредитні кошти пересилалися на банківську карту ОСОБА_7 , чим їй було завдано матеріальної шкоди на суму15355 гривень, після цього ОСОБА_4 заявила, що у вчинені даного кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_4 достовірно знала, що факту незаконного заволодіння грошовими коштами з її банківської карти з боку ОСОБА_7 не було. Натомість, у період з 20.05.2024 по 28.05.2024 року ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 перебуваючи у будинку за місцем проживання останньої, що за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово оформлювали кредити у різних кредитних онлайн установах, після чого переводили кредитні кошти на банківську карту ОСОБА_7 та у подальшому спільно розпоряджалися ними на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, за усною заявою ОСОБА_4 слідчим ОСОБА_6 було складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчим відділом було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000336 від 18.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,яке відноситься до категорії тяжких.

Крім того, ОСОБА_4 19 червня 2024 року в період часу з 09:32 год. по 10:39 год. перебуваючи у приміщенні Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. М. Шашкевича, 43, під час її допиту як потерпілої в кримінальному провадженні № 0000336 від 18.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, про що свідчить її власний підпис у протоколі допиту, умисно надала слідчому ОСОБА_6 , що проводив її допит, завідомо неправдиві показання, поєднанні із обвинуваченням у тяжкому злочині, про те, що у період з 20.05.2024 по 28.05.2024 року на її банківський рахунок ( НОМЕР_1 ) без її відома відбувалися зарахування кредитних коштів з різних кредитних онлайн установ, після чого дані грошові кошти без її участі переводилися на банківську карту ОСОБА_7 . Таким чином ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами на загальну суму 15355 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд без відома ОСОБА_4 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на загальну суму 15355 гривень. Також ОСОБА_4 повідомила, що жодних кредитів не оформляла та до операцій зі власною банківською картою не причетна, а у вчиненому підозрює ОСОБА_7 про що вона ж повідомила 19.06.2024 у відповідній заяві. При цьому ОСОБА_4 достовірно знала, що ОСОБА_7 не вчиняла шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної технікиз правовою кваліфікацією діяння за ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України, яке відноситься до категорії тяжких.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочиніта за ч. 2 ст. 384 КК України, як надання завідомо неправдивих показань потерпілим, поєднаних з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Між прокурором Золочівської окружої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, 27 грудня 2024 року року під час досудового розслідування укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.2 ст.383 КК України, розкається у вчиненому, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч.2 ст.384, ч.2 ст.383 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч.2 ст.383 КК України у виді обмеження волі строком 3 (три) роки за ч.2 ст.384 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком) та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При визначенні вказаної міри покарання, сторонами враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, характеризуючі дані ОСОБА_4 , зокрема, що остання раніше не судима, на спеціальному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні та самостійно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на обліку в лікаря психіатра КНП «Золочівська ЦРЛ» з діагнозом розумова відсталість та позитивно характеризується за місцем проживання, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю даних злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання,

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували що затвердження угоди, та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.384, ч.2 ст.383 КК України, які згідно зі ст.12 КК України, є нетяжкими злочинами.

Потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості, вказує, що така була укладена з його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства.

Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання на яку обвинувачена погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченої та встановлено, що вона зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме, можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, ОСОБА_4 зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень остання не заперечила проти затвердження угоди.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

За умовами ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження до обвинуваченої не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, ст. 75, 76, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, суд, -

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 грудня 2024 року між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання:

-за ч. 2 ст. 383 Кримінального кодексу України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 384 Кримінального кодексу України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 14 січня 2025 року.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1