печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2025 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000522, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, що має вищу освіту, працює начальником комплексу СТОВ «Старинська птахофабрика», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

14.05.2022 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Kia Carens», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по Набережному шосе в м. Києві, зі сторони Поштової площі в напрямку моста «Метро», в другій смузі руху.

В цей же час позаду вказаного автомобіля «Kia Carens», в попутному напрямку в першій смузі руху, зі швидкістю не менш, ніж 80,8 км/год, рухався мотоцикл марки «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

- п.2.3 (б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.10.3 - у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися;

- п.10.4 - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись по Набережному шосе в м. Києві, в напрямку моста «Метро», 250 метрів за пішохідним мостом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, виконуючи маневр повороту праворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, змінюючи напрямок руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу марки «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла марки «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої травми правого передпліччя - перелому дистального епіметафізу правої променевої кістки, перелому шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, закритої травми лівого передпліччя - перелому лівої променевої та ліктьової кісток в середній третині (зі зміщенням), розриву променево-ліктьового зчленування зліва, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 28.07.2022 прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За наслідками судового розгляду прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання просив врахувати, що ОСОБА_8 винуватість не визнав, відшкодування не здійснював, та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки; обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертиз. Крім того, прокурор підтримав поданий ОСОБА_11 (представником в його інтересах) цивільний позов та просив його задовольнити, речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

3. Позиція потерпілого та його представника.

Представник потерпілого - ОСОБА_9 підтримав позицію сторони обвинувачення щодо виду та міри покарання обвинуваченому.

Також, цивільний позивач ОСОБА_11 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_8 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, який (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог) підтримано потерпілим в ході судового розгляду, зокрема, в судовому засіданні 26.03.2024, та його представником в ході дебатів.

28.07.2023 представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_10 подав до суду через підсистему «Електронний Суд» заперечення на висновок експерта № СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 27.06.2023, відповідно до яких:

- в постанові про призначення судово-автотехнічної експертизи від 25.05.2022 експерту було надано недостовірні вихідні дані про дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги, а саме 50 км/год, що призвело до невідповідності висновку експерта дійсним обставинам справи в частині визначення правомірності дій потерпілого ОСОБА_11 . У випадку руху понад дозволену швидкість на ОСОБА_11 було б складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- питання про можливість ОСОБА_11 уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування при максимально дозволеній швидкості в населених пунктах експерту взагалі не ставилося;

- враховуючи недостовірність вихідних даних щодо максимально допустимої швидкості на даній ділянці дороги, експерт не мав об`єктивної можливості встановити дійсний причинний зв`язок між діями потерпілого та фактом ДТП;

- експертом не надано оцінки діям ОСОБА_8 , які полягали у продовженні руху транспортним засобом після настання ДТП, переміщення транспортного засобу, що має причетність до пригоди, не вжиття можливих заходів для надання медичної допомоги потерпілому, відповідно помилково не встановлено порушення обвинуваченим ОСОБА_8 п. 2.10 ПДР України.

В іншій частині висновок експерта вважав обґрунтованим.

4. Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена у показаннях обвинуваченого ОСОБА_8 , виступах обвинуваченого, захисника під час дебатів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив суду, що 14.05.2022 керував автомобілем марки «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по Набережному шосе по другій з трьох наявних смуг для руху транспортних засобів у сторону «Паркового» (пішохідного) моста, зі швидкістю руху 50 км/год, погода була сонячна, був легкий вітер, насиченість дороги транспортними засобами була невисокою. Далі він розпочав маневр перестроювання в іншу смугу, а саме в першу, та, переконавшись, що не буде перешкоджати іншим транспортним засобам, приблизно через 10-15 секунд виконав маневр перестроювання з другої в першу смугу для руху, завчасно включивши правий покажчик повороту, та в подальшому, проїхавши 150-200 м з включеним правим покажчиком повороту, здійснив заїзд до майданчику для паркування. В моменті заїзду до такого майданчику, коли задня частина його автомобіля ще перебувала на першій смузі для руху транспортних засобів, відчув звук та подумав, що лопнуло колесо, тому сповільнив рух свого автомобіля, проїхав деяку відстань на майданчику для паркування та повністю зупинив автомобіль, яким керував, а далі оглянув свій автомобіль і побачив на ньому заглиблення (слід від удару), а після цього - потерпілого ОСОБА_11 , який лежав поруч із мотоциклом марки «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , на узбіччі. Після цього він поцікавився самопочуттям потерпілого, викликав карету швидкої медичної допомоги та зателефонував в поліцію, повідомивши про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Вважає, що потерпілий рухався з перевищенням дозволеної швидкості руху, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи висновку судової автотехнічної експертизи гальмівний шлях мотоцикла під його керуванням становив 37 м. Завдану шкоду потерпілому не відшкодовував, оскільки не вважає себе винним у ДТП.

В судових дебатах, останньому слові ОСОБА_8 зазначив, що вину не визнає і просить його виправдати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - захисник ОСОБА_7 в судових дебатах зазначив про невинуватість ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні, зазначивши, що кваліфікація дій ОСОБА_8 досудовим слідством дана невірно і під час розгляду справи в суді не знайшла свого підтвердження. Посилався на те, що:

- прокурор не зміг забезпечити явку двох свідків, клопотання про допит яких заявив, у зв`язку із чим відмовився від їх допиту;

- показання потерпілого отримані дистанційно, в незаконний спосіб, оскільки його місцезнаходження невідоме, його особа не встановлена, він належним чином не попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань;

- відносно ОСОБА_11 не складався протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про корупцію, на яку не реагує прокурор;

- наявний в матеріалах кримінального провадження висновок автотехнічної експертизи є суперечливим, оскільки з однієї сторони експерт вказує про порушення ОСОБА_8 правил дорожнього руху, а з іншого зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 , з моменту виникнення небезпеки для руху, при максимально дозволеній швидкості в населених пунктах мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування.

Просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину. Підсумовуючи, просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в задоволенні позовних вимог потерпілого відмовити в повному обсязі.

5. Позиція цивільного співвідповідача АТ «Страхова компанія «Інго».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2022 до участі у справі було залучене АТ «Страхова компанія «Інго» у якості співвідповідача за цивільним позовом ОСОБА_11 , який подано його представником - адвокатом ОСОБА_10 .

Представник АТ «Страхова компанія Інго» - ОСОБА_12 в судовому засіданні вказала, що цивільний відповідач визнає цивільний позов щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, матеріальної та моральної шкоди, в разі винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 . Однак, у разі встановлення, що відповідальними за дорожньо-транспортну пригоду є обидва учасники ДТП, то розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, слід поділити на кількість відповідальних осіб. Свою позицію виклала письмово у формі заперечень проти цивільного позову (№722 від 19.03.2025).

6. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

6.1 Показання.

Допитаний під час судового розгляду, в судовому засіданні 26.03.2024, потерпілий ОСОБА_11 показав, що 14.05.2022 в другій половині дня він рухався на мотоциклі «Yamaha», номерний знак НОМЕР_2 , до однієї з автозаправних станцій в м. Києві. Коли повертався назад додому по Набережному шосе, на якому було три смуги для руху, він рухався в другій смузі, однак перед ним рухався об`ємний транспортний засіб, тому він завчасно (відносно моменту ДТП) виконав маневр перестроювання в першу смугу для руху, під мостом «Метро». Рухався з приблизною швидкістю 80-90 км/год, зі швидкістю інших транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку. Видимість на дорозі була нормальною. Автомобіль марки «Kia Carens», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку по другій смузі для руху транспортних засобів, різко виконав маневр перестроювання з другої в першу смугу для руху транспортних засобів та до майданчику для паркування транспортних засобів, внаслідок чого відбулося ДТП - зіткнення задньої бокової частини вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_8 та зазначеного мотоцикла під його керуванням. Виконання маневру перестроювання ОСОБА_8 не бачив завчасно, оскільки цей маневр виконано раптово, водій автомобіля мав намір з другої смуги для руху транспортних засобів відразу заїхати до майданчику для паркування транспортних засобів, який знаходився праворуч від першої смуги для руху транспортних засобів, оскільки фактично розпочав маневр з`їзду з дороги в той час, як зазначений автомобіль перебував на розділювальній смузі між першою та другою смугами для руху. Як тільки помітив початок маневру автомобіля, розпочав сповільнення руху автомобіля, яким керував.

Потерпілий вважає, що в нього не було можливості уникнути ДТП через порушення ПДР України обвинуваченим ОСОБА_8 , однак, якби обвинувачений, керуючи вказаним автомобілем, виконав маневр перестроювання з другої на першу смугу для руху транспортних засобів без наміру відразу заїхати до майданчику для паркування транспортних засобів, ДТП можна було б уникнути.

Після зіткнення цих транспортних засобів він опинився на землі, оточуючі люди викликали карету швидкої медичної допомоги, яка доставила його до закладу охорони здоров`я, де його було прооперовано, адже він отримав переломи обох рук. Обвинувачений не відшкодував йому завданої шкоди. Вказав, що з висновком автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 08.02.2022 він не ознайомлювався, однак вважає, що рухався в межах швидкості руху 80-90 км/год.

Також потерпілий зауважив, що до сих пір проходить лікування у зв`язку з отриманими внаслідок цієї ДТП травмами, на даний час - за кордоном, та відчуває біль. Після ДТП його емоційний стан був пригніченим, він перебував у закладі охорони здоров`я близько двох тижнів, а ще через два тижні після цього виїхав за кордон з у зв`язку з необхідністю отримання медичної допомоги та неможливістю самостійного переходу в укриття. Обвинувачений ОСОБА_8 не контактував з ним.

6.2 Документи.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2022, долучених до нього схеми ДТП та фотознімків, місцем пригоди є горизонтальна ділянка, пряма в плані, проїзної частини, що знаходиться в м. Києві, в напрямку від вул. Набережно-Хрещатицька до моста «Метро», 250 метрів за пішохідним мостом, в`їзд до парковки. Покриття асфальтоване, відносно рівне, тверде, чисте, сухе, наявність нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття в ході огляду не виявлено. Призначена для руху в двох напрямках та має 3 смуги руху в напрямку проведення огляду та 3 в зустрічному напрямку, що розділені бетонним колесовідбійником, має дорожню розмітку білого кольору 1.1, 1.5 ПДР України. Огляд проводиться в світлу пору доби, за природнього освітлення. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія при денному освітленні 300 м, об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, не виявлено. Протоколом зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах - автомобіль марки «Kia Carens», д. н. з. НОМЕР_1 , - задня права частина, мотоцикл марки «Yamaha», д. н. з. НОМЕР_2 , - передня частина. Протоколом зафіксовано сліди гальмування транспортного засобу «Yamaha», розташовані у правій смузі для руху Набережного шосе в напрямку мосту «Метро»: поверхневий криволінійний загальною довжиною 37,7 м, суцільний /том 2, а.м . 8-16, 17, 18-22/.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 25.05.2022 та переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на диску формату «CD-R», об`ємом пам`яті 3,12 Мб, на ньому відображено проїзну частину Набережного шосе в м. Києві. Відеозапис виконаний з транспортного засобу, що рухається із сторони Поштової площі в напрямку моста «Метро». В цьому напрямку руху проїзна частина дороги поділяється на три смуги руху, по яких рухаються транспортні засоби. З першої секунди відеозапису на екрані відображено рух в другій смузі мотоцикла марки «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_11 . Під час руху останній розпочинає маневр перестроювання в першу смугу, почавши випереджати транспортні засоби, які рухаються по суміжним смугам. За «Парковим» (пішохідним) мостом вказаний мотоцикл марки «Yamaha» віддаляється вперед та подальший його рух не відображено. Далі, за зупинкою громадського транспорту «Пішохідний міст», відображено на ділянці для руху пішоходів (тротуарі), частково біля правого краю першої смуги, вказаний мотоцикл марки «Yamaha», який лежить на асфальтовому покритті, та рух на стоянці автомобіля марки «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 , який віддаляється від проїзної частини та зупиняється. З автомобіля вийшов водій та став оглядати автомобіль. В цей же час зупиняються деякі транспортні засоби, зокрема транспортний засіб, з якого проводилась зйомка. /том 2 а. с. 24-27, 40/.

6.3 Висновки експертів.

Відповідно до даних висновку експерта № 042-642-2022 від 24.06.2022, який було надано на виконання постанови старшого слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 , винесеної 25.05.2022, у потерпілого ОСОБА_11 на момент його звернення по медичну допомогу після подій, які відбулися 14.05.2022, не було зафіксовано наявності та розвитку небезпечно-загрозливих для життя явищ. Під час первинного відомого звернення по медичну допомогу 14.05.2022 о 17 год. 58 хв. (під час огляду лікарями карети швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення інструментальних досліджень, оперативних втручань, є підстави стверджувати, що клінічними лікарями у потерпілого ОСОБА_11 були виявлені такі тілесні ушкодження: закрита травма правого передпліччя: перелом дистального епіметафізу правої променевої кістки; перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки; закрита травма (*) лівого передпліччя: перелом лівої променевої та ліктьової кісток в середній третині (зі зміщенням); розрив променево-ліктьового зчленування зліва.

Виходячи з того, що відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих трубчастих кісток та початок відновлення порушеної функції травмованих ділянок (по місцю утворення виявлених переломів, враховуючи функціональне навантаження травмованих ділянок обох передпліч) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, є підстави кожне з виявлених тілесних ушкоджень, зазначених у п. п. а), б) даних Підсумків, відносити до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, відповідно п. п. 1.5.2, 2.2.1/в. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з МВС України, Генеральною прокуратурою України, ВСУ, СБУ.

Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого/тупих предмету/предметів, можливо, внаслідок мотоциклетної травми (травма водія мотоцикла (який рухався) під час його зіткнення з іншим транспортним засобом), не виключено у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 14.05.2022 /том 2 а. с. 29-34/.

Висновком експерта № СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 27.06.2022 за наслідком проведення судової автотехнічної експертизи, наданим на виконання постанови старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві від 25.05.2022 про призначення судової автотехнічної експертизи в даному кримінальному провадженні, встановлено, що:

- в даній дорожній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій мотоцикла марки «Yamaha» д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3, 12.4 ПДР України;

- в даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла марки «Yamaha», д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 ПДР України не вбачається, але вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, які перебувають в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП;

- в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Kіа Carens», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України;

- в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «Kіа Carens», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України;

- з технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія мотоцикла марки «Yamaha», д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 вимогам пункту 12.4 ПДР України та невідповідності дій водія автомобіля марки «Kіа Carens», д. н. з. НОМЕР_4 , ОСОБА_8 вимогам пунктів: 10.1; 10.3, 10.4 ПДР України /том 2 а. с. 36-45/.

Суд не приймає вказаний висновок експерта в якості достовірного доказу в частині оцінки дій водія мотоцикла - ОСОБА_11 з мотивів, викладених в Розділі 7 даного вироку. В іншій частині висновок експерта ґрунтується на достовірних вихідних даних, викладений логічно, послідовно, не містить суперечностей та не викликає сумнівів у його обґрунтованості, отриманий в установленому КПК України порядку, а отже приймається судом, окрім наведеного винятку, як належний, допустимий, достовірний доказ.

7.Оцінка судом доводів сторін.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 посилався на отримання показань потерпілого ОСОБА_11 у незаконний спосіб з огляду на невстановлення особи останнього, не попередження його належним чином про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

В листі Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» №1/0/2-22 від 03.03.2022 зазначено, що якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів, при цьому треба звернути увагу на роз`яснення такому учаснику його процесуальних прав та обов`язків.

Вказана позиція відповідає судовій практиці Верховного Суду, зокрема у справах №639/328/19 від 16.12.2022, №609/256/19 від 13.12.2022, №727/1215/21 від 05.12.2022, №190/997/20 від 30.11.2022, №686/20310/22 від 09.11.2022, №761/31918/14 від 08.11.2022, №404/7486/20 від 03.11.2022.

На підставі вказаного, постійного перебування ОСОБА_11 з 2022 року на лікуванні за кордоном, що підтверджено документально, введеного в Україні воєнного стану, ухвалою суду від 22.11.2023 задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_10 про участь цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_11 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. /том 2 а. с. 159-161/.

На виконання положень ч. 4 ст. 336 КПК України на електронну адресу ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) направлено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, розписку в порядку ст. 384 КК України про попередження про кримінальну відповідальність за введення суду в оману (завідомо неправдиві показання) та текст присяги потерпілого /том 2 а. с. 169/.

18.03.2024 потерпілий ОСОБА_11 під підпис ознайомився із вказаними документами та направив відповідні скан-копії підписаних документів на електронну адресу суду /том 2 а. с. 171-173/.

В судовому засіданні 26.03.2024 потерпілий ОСОБА_11 авторизувався в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС за допомогою електронного цифрового підпису.

В судовому засіданні 26.03.2024 особу потерпілого ОСОБА_11 встановлено належним чином, документи останнього, що підтверджують його особу, долучено до клопотання про участь в режимі відеоконференції (копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_14 ). В судовому засіданні 26.03.2024 головуючим суддею ОСОБА_11 безпосередньо попереджено про кримінальну відповідальність за введення суду в оману та приведено його до присяги.

Сторона захисту, будучи присутньою у вказаному судовому засіданні, не ставила під сумнів, що особа, яка допитується, є ОСОБА_11 .

Враховуючи викладене, підстави для визнання показань потерпілого ОСОБА_11 такими, що отримані у незаконний спосіб, та визнання їх недопустимими, відсутні.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 посилався на те, що прокурором не забезпечено участі свідків, на показання яких спирається експерт у своєму висновку, та відмову сторони обвинувачення у допиті таких свідків, проте вказане жодним чином не свідчить про неналежність чи недопустимість висновку експерта, що отриманий на стадії досудового розслідування.

Захисник вказував, що наявний в матеріалах кримінального провадження висновок автотехнічної експертизи є суперечливим, оскільки з однієї сторони експерт вказує про порушення ОСОБА_8 правил дорожнього руху, а з іншого зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 , з моменту виникнення небезпеки для руху, при максимально дозволеній швидкості в населених пунктах мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом застосування екстреного гальмування.

Поряд із тим, будь-яких суперечностей у висновку експерта в цій частині суд не вбачає, оскільки посилання на те, що потерпілий міг уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування жодним чином не спростовує, що водієм ОСОБА_8 було порушено вимоги пунктів 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху, та вказані порушення перебувають в причинному-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Вимоги п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР встановлюють повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху, що означає вимогу до водія не здійснювати маневру, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

В даному випадку водій ОСОБА_15 мав перевагу в русі, оскільки рухався по тій смузі руху, куди мав намір перестроїтись водій ОСОБА_8 . Відповідно, водій ОСОБА_8 був зобов`язаний здійснити маневр перестроювання таким чином, щоб не змушувати водія ОСОБА_11 змінювати напрямок або швидкість руху, тим більше застосовувати екстрене гальмування, а у разі неможливості цього - утриматись від здійснення маневру.

В ході судового розгляду суд не вбачав підстав для виклику експерта для роз`яснення висновку з ініціативи суду, а сторонами такі клопотання, як і клопотання про проведення експертизи за ухвалою суду, не заявлялись.

Щодо доводів захисту про нескладення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 , суд зазначає, що за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цієї статтею. Факт притягнення чи непритягнення потерпілого до адміністративної відповідальності не перешкоджає суду на підставі безпосередньо досліджених доказів у їх сукупності та взаємозв`язку розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

До того ж за фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, що розглядається, в даному конкретному випадку, допущення чи недопущення ОСОБА_11 порушень правил дорожнього руху в частині дотримання швидкісного режиму не виключає винуватості обвинуваченого, оскільки не знімає із нього обов`язку дотримуватись вимог пунктів 10.1, 10.3, 10.4 ПДР.

Представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти висновку експерта № СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 27.06.2023 в частині, посилаючись на те, що в постанові про призначення судово-автотехнічної експертизи від 25.05.2022 експерту надано недостовірні вихідні дані про дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги, а саме 50 км/год, що призвело до невідповідності висновку експерта дійсним обставинам справи в частині визначення правомірності дій потерпілого ОСОБА_11 . Крім того, вказав, що у випадку руху ОСОБА_11 зі швидкістю, що перевищує дозволену, на нього було б складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а експертом помилково не було встановлено порушення обвинуваченим ОСОБА_8 п. 2.10 ПДР України.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 з приводу надання експерту недостовірних вихідних даних про дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги, а саме 50 км/год, замість 80 км/год, узгоджуються із рішенням Київської міської ради №1739/5803 від 09.10.2018, яким було визначено перелік ділянок доріг, на яких дозволяється швидкість руху транспортних засобів до 80 км/год у період з 01 квітня до 01 листопада, серед яких і ділянка дороги Набережного шосе (від Поштової площі до Наддніпрянського шосе). Дорожньо-транспортна пригода, що становить предмет дослідження, мала місце на вказаній ділянці дороги 14.05.2022.

Будь-яких об`єктивних даних про те, що станом на 14.05.2022 обмеження швидкості руху на даній ділянці дороги становило 50 км/год. матеріали провадження не містять та сторонами в ході судового розгляду не надано.

Натомість, в даному провадженні не вирішується питання винуватості водія ОСОБА_11 , судовий розгляд здійснюється щодо особи, якій пред`явлено обвинувачення - ОСОБА_8 .

Вихідні дані щодо встановленої на ділянці дороги, на якій сталось ДТП, дозволеної швидкості руху не були основою експертизи в частині дослідження відповідності дій водія ОСОБА_8 правилам дорожнього руху, а в іншій частині суд не покладає висновок експерта в основу обвинувачення.

При цьому, судовий розгляд проводиться виключно в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, відтак висновок експерта в частині наявності у ОСОБА_11 технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування не приймається судом та не покладається в основу обвинувачення, що в сукупності наведеного не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його винуватості.

В іншій частині вихідні дані для проведення експертизи відповідають фактичним обставинам події, а тому невірне зазначення швидкості руху, з огляду на дослідницьку частину висновку експерта, не вплинуло на проведення експертизи в частині дослідження відповідності дій водія ОСОБА_8 правилам дорожнього руху та її висновок в цій частині.

За таких обставин доцільності та необхідності в проведенні експертизи в частині, що стосуються оцінки дій потерпілого (дотримання ним швидкісного режиму) за власної ініціативи суд не вбачав, оскільки це виходить за межі доказування в даному провадженні, такі обставини, незалежно від факту їх підтвердження чи спростування, не спростовують наявності встановлених порушень правил дорожнього руху та винуватості ОСОБА_8 . Про проведення такої експертизи не заявляли і сторони, потерпілий.

Також суд зауважує, що відсутність висновку щодо порушення обвинуваченим ОСОБА_8 п. 2.10 ПДР України не впливає на оцінку обставин справи, оскільки таке порушення, навіть у разі його наявності, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

8. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні доказами, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими судом не встановлено.

За таких обставин суд надходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_8 , які виразились у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ч. 1 ст. 286 КК України.

9. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

10. Мотиви призначення покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

В постанові від 03.08.2022 у справі № 415/299/20 Верховний Суд дійшов до висновку, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд також враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, має вищу освіту, постійне місце проживання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки вчиненого діяння, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, а отже має постійний офіційний дохід, та вважає за пропорційне призначити ОСОБА_8 основне покарання у виді штрафу в максимальних межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України в розмірі 5 000 (п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, передбачено додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

При вирішенні питання щодо необхідності його призначення, суд бере до уваги встановлені під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, які є грубими і наражали на небезпеку невизначене коло учасників дорожнього руху, відсутність критичного ставлення обвинуваченого до допущених ним порушень, документи, які характеризують обвинуваченого, наслідки у вигляді шкоди здоров`ю та майну потерпілого, що не відшкодовувались добровільно, та надходить до висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого без призначення додаткового покарання, запобігання вчиненню інших правопорушень як ОСОБА_8 , так і іншими особами - неможливо.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

11. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_11 , який подано в його інтересах адвокатом ОСОБА_10 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з ч. 2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Потерпілий ОСОБА_11 через свого представника - адвоката ОСОБА_10 пред`явив цивільний позов до ОСОБА_8 та АТ «Страхова компанія «Інго».

В обґрунтування позову вказав, що у зв?язку з травмами, завданими цивільному позивачу під час ДТП, останній поніс витрати на лікування, загальний розмір яких становить 41 500 грн. Цивільному позивачу поставлено наступний діагноз: Переломовивих правої кисті, перелом ДЕМ правої променевої кістки, перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, перелом лівої променевої та ліктьової кісток в с/з зі зміщенням, розрив променево-ліктьового зчленування зліва.

06.10.2022 у відповідь на запит цивільного позивача цивільний відповідач АТ «СК «Інго» надало копію звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 37386 від 26.09.2022, та висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 37659 від 29.09.2022. Також представник Страховика обвинуваченого повідомив про те, що розмір шкоди, яка покривається договором страхування, у даному випадку встановлена чинним законодавством, а відшкодування буде проведене за результатом розгляду справи.

Відповідно до вказаних документів вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу (цивільному позивачу) внаслідок аварійного пошкодження становить 238 912 гривень, а ринкова вартість КТ3 «Yamaha FZ1-S FAZER» після ДТП становить 67 792 гривень.

Таким чином, матеріальний збиток цивільного позивача розраховується за формулою: вартість матеріального збитку - ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу: 238 912,00 - 67 792,00 = 171 120,00 грн.

Крім того, протиправні дії цивільного відповідача ОСОБА_8 завдали шкоду здоров`ю цивільного позивача, пошкодження його майна, порушення нормальних життєвих зв?язків, в тому числі, внаслідок довготривалого лікування, зумовили неможливість працювати та отримувати доходи. З огляду на це цивільний позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Представник цивільного позивача звертався в телефонному режимі до цивільного відповідача ОСОБА_8 з пропозицією відшкодування шкоди, на що з боку останнього було дано відповідь про те, що розмір шкоди буде встановлено судом.

Крім того, у цивільному позові зазначено, що цивільний позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_10 у розмірі 33 810 гривень, з яких: консультація клієнта - 2 000 гривень; ознайомлення з матеріалами справи - 1 000 гривень; збір доказів та підготовка позовної заяви - 6 000 гривень; участь в судових засіданнях (в тому числі в режимі відеоконференцій), підготовка процесуальних документів тощо, виходячи з 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за 1 годину роботи адвоката (орієнтовно 20 годин) - 24 810 гривень.

Станом на день ДТП законодавчо встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становив 130 000 гривень, життю та здоров`ю - 260 000 гривень. Дані про додатковий ліміт відповідальності цивільного відповідача АТ «СК «Інго» по даному страховому випадку у цивільного позивача відсутні.

Підсумовуючи свої доводи, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, представник цивільного позивача - адвокат ОСОБА_10 просив суд:

- стягнути з цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Інго» на користь цивільного позивача ОСОБА_11 шкоду, завдану його здоров`ю, в розмірі 41 500 гривень; завдану майнову шкоду в розмірі 130 000 гривень; завдану моральну шкоду в розмірі 2 075 гривень.

- стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_8 на користь цивільного позивача ОСОБА_11 завдану майнову шкоду в розмірі 41 120 гривень; завдану моральну шкоду в розмірі 97 925 гривень;

- cтягнути з обох цивільних відповідачів судові витрати.

Цивільні відповідачі ОСОБА_8 та АТ «Страхова компанія «Інго» своїм право на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.

Цивільний відповідач ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення цивільного позову, посилаючись на невинуватість ОСОБА_8 та винуватість самого потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді.

Представник цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Інго» - ОСОБА_12 в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частинах відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілому ОСОБА_11 , матеріальної та моральної шкоди. Зауважила, що у разі встановлення того, що відповідальними за дорожньо-транспортного пригоду є обидва учасники ДТП, то розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, слід поділити на кількість відповідальних осіб. Свою позицію виклала письмово у формі заперечень (№722 від 19.03.2025).

Дослідивши матеріали справи, долучені цивільним позивачем (його представником) докази на обґрунтування свої вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Вище за текстом суд вже навів та обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «Страхова компанія «Інго», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «208002179». Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000 гривень, а за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - в розмірі 260 000 гривень /том 1 а. с. 79/.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача АТ «Страхова компанія «Інго» щодо порядку відшкодування шкоди потерпілому відповідно до п. 36.3 ст. 63 цього Закону, з огляду на таке.

Відповідно до п. 36.3 ст. 63 цього Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов?язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Судом встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення за фактом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_11 не складалися, відомості про встановлення його винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в межах іншого кримінального провадження - відсутні, а в межах кримінального провадження №0000522, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2022, обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_11 не висувається.

Таким чином, положення п. 36.3 ст. 63 цього Закону не підлягають застосуванню до встановлених судом правовідносин, оскільки питання відповідальності потерпілого та відшкодування страхувальником за нього заподіяної шкоди (третім особам) не є предметом цього судового розгляду та не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи за участю обвинуваченого та потерпілого.

Оцінюючи відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України істотність обставин, що мають значення для визначення розміру відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, суд, беручи до уваги встановлене експертом порушення останнім вимог ПДР, приходить до висновку, що це порушення не мало істотного значення для настання встановлених судом наслідків від взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки під керуванням обвинуваченого та потерпілого.

Відповідна позиція викладена ККС ВС у постанові від 27.06.2024 у справі №621/3115/18:

«Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил дорожнього руху) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим є головною, вирішальною умовою, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Водночас обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого наведеною нормою закону, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 цієї статті, тобто тільки такі порушення, які є безпосередньою причиною настання цих наслідків у кожному конкретному випадку ДТП, і перебувають із ними у причинному зв`язку».

Вимоги п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР встановлюють повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху.

Встановлена у п. 10.3 та 10.4 ПДР вимога дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, та завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху у обраному напрямку, - означає вимогу до водія не здійснювати цього маневру, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Судом встановлено, що саме встановлене порушення обвинуваченим ПДР є безпосередньою причиною настання наслідків у цій ДТП у вигляді заподіяної шкоди потерпілому та перебувають із ними у причинному зв`язку, оскільки саме його неправомірна поведінка створила аварійну ситуацію за участю потерпілого, й навпаки, дотримання обвинуваченим ПДР дало б можливість уникнути ДТП та відповідно наслідків у вигляді заподіяної потерпілому шкоди.

Натомість посилання захисту на те, що потерпілий ОСОБА_11 міг уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом застосування екстреного гальмування, що, на думку захисту, свідчить про невинуватість обвинуваченого у дорожньо-транспортній пригоді та, відповідно, спричиненні шкоди, є очевидно необґрунтованими, оскільки, як вже зазначено, на водія, що здійснює зміну напрямку руху, в даному випадку водія ОСОБА_8 , пунктом 10.1 ПДР було покладено обов`язок перед здійсненням маневру переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відповідно, і не змусить інших водіїв застосовувати екстрене гальмування.

Суд також враховує позицію, викладену ККС ВС у постанові від 27.06.2024 у справі №621/3115/18, відповідно до якої хоч встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди, однак суд у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого проводить судовий розгляд лише стосовно нього в межах висунутого йому обвинувачення і не вирішуває питання стосовно неправомірності діяння іншого учасника ДТП.

До того ж в даному випадку шкоду завдано не третій особі, а самому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Судом встановлено, що цивільний позивач поніс витрати на лікування внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується:

- випискою медичної карти стаціонарного хворого № 526 від 27.05.2022, відповідно до змісту якої у цивільного позивача діагностовано Переломовивих правої кисті. Перелом ДЕМ правої променевої кістки. Перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки. Перелом лівої променевої та ліктьової кісток в с/3 зі зміщенням. Розрив променево-ліктьового зчленування зліва /том 1 а. с. 60, 61/;

- видатковою накладною № КС-0000053 від 18.05.2022 та квитанцією № 0.0..1 від 19.05.2022, згідно з якими цивільним позивачем придбано апарат зовнішньої фіксації типу АО, вартістю 4 100 гривень /том 1 а. с. 62, 63/;

- рахунком-фактурою № 105 від 18.05.2022 та квитанцією № 0.0..1 від 19.05.2022, відповідно до яких цивільним позивачем придбано канатну самозатягуючу систему з подвійною кнопкою «Doratek» вартістю 10 500 гривень /том 1 а. с. 67, 68/;

- рахунками № ЦО-0964 та № ЦО-0965 від 18.05.2022, квитанціями № 0.0..1 та № 0.0..1 від 19.05.2022, згідно з якими цивільний позивачем придбано пластини та додаткові імплантанти загальною вартістю 26 900 гривень /том 1 а. с. 72, 73-75/.

Загальна вартість придбаних засобів становить 41 500 гривень.

Як зазначалось, станом на день ДТП ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою життю та здоров`ю, становив 260 000 гривень.

Таким чином, з урахуванням наведеного та п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), суд вважає обґрунтованими вимоги цивільного позову щодо стягнення з цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Інго» на користь цивільного позивача ОСОБА_11 шкоди, завданої здоров`ю останнього, в загальному розмірі 41 500 гривень.

Таким чином, вищевказана сума підлягає стягненню з цивільного відповідача «СК «Інго» на користь цивільного позивача ОСОБА_11 .

Щодо відшкодування шкоди, завданої майну.

Відповідно до ст. 28 Закону - шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 37386 від 26.09.2022, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Yamaha FZ1-S FAZER», д. н. з. НОМЕР_2 , складає 366 627 гривень 48 копійок, а ринкова вартість цього колісного транспортного засобу становить 238 912 гривень /том 1 а. с. 90-105/.

Згідно з висновком про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 37659 ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ «Yamaha FZ1-S FAZER», д. н. з. НОМЕР_2 , cтановить 67 792 гривні /том 1 а. с. 106, 107/.

Порядок відшкодування шкоди, пов?язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону .

За умовами п. 30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 30.2 ст. 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалось, станом на день дорожньо-транспортної пригоди ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою майну, становив 130 000 гривень.

Отже, матеріальний збиток, завданий майну цивільного відповідача становить: 171 120 гривень (238 912 гривні - 67 792 гривні).

Таким чином, з цивільного відповідача АТ «СК «Інго» слід стягнути 130 000 гривень в якості відшкодування цивільному позивачу шкоди, завданої внаслідок ДТП його майну, а з цивільного позивача ОСОБА_8 - не покриту вищевказаним договором страхування суму шкоди, завданої майну цивільного позивача, в розмірі 41 120 гривень.

Щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Суд погоджується з доводами цивільного позивача, що протиправна винна поведінка ОСОБА_8 , яка спричинила утворення тілесних ушкоджень середньої тяжкості у ОСОБА_11 , перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з душевними стражданнями потерпілого, істотними негативними змінами в його житті, які фактично є непоправними, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

Оскільки закон не містить чітких приписів щодо розміру відшкодування моральної шкоди для таких випадків, то оцінюючи розмір позовних вимог в цій частині суд враховує обставини цієї справи, а саме: характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, істотність змін у його житті (з урахуванням перелому обох рук, що, очевидно, суттєвим чином негативно вплинуло на можливість забезпечити свій побут, дозвілля, роботу тощо), ступінь вини ОСОБА_8 . При визначенні розміру відшкодування суд виходить з вимог розумності і справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди та вважає справедливим присудити на користь ОСОБА_11 відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, здійснює потерпілій фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у розмірі 10 відсотків страхової (регламентної) виплати у зв`язку з її лікуванням та/або втратою нею працездатності, розрахованої відповідно до статей 21-23 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону страхова (регламентна) виплата у зв`язку з лікуванням потерпілої фізичної особи здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі витрат, пов`язаних з доправленням, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої фізичної особи у відповідному закладі охорони здоров`я, включаючи витрати на спеціальний медичний, постійний сторонній догляд та придбання лікарських засобів (лікарських препаратів). Необхідність здійснення таких витрат документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я, а розмір витрат - розрахунковим документом.

У цивільному позові заявлено вимогу про стягнення з цивільного відповідача АТ «СК «Інго» моральну шкоду в розмірі 5 відсотків від визначеної цивільним позивачем розміру моральної шкоди.

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що діяв на момент події, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з цивільного відповідача АТ «СК «Інго» моральну шкоду в розмірі 2 075 гривень (41 500 гривень (шкода, завдана здоров`ю) х 5%)). Водночас, з цивільного відповідача ОСОБА_8 слід стягнути на користь цивільного позивача моральну шкоду в розмірі 57 925 гривень.

Поряд з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги цивільного позивача про стягнення з цивільних відповідачів понесених витрат на оплату правової допомоги, орієнтовна сума яких, відповідно до цивільного позову, складає 33 810 гривень, адже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Всупереч зазначеному, у матеріалах кримінального провадження відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару чи інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

У зв`язку з цим вимога цивільного позивача про стягнення з цивільних відповідачів ОСОБА_8 та АТ «СК «Інго» понесених витрат на оплату правової допомоги, сума яких складає 33 810 гривень - задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на вказане з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на стадії досудового розслідування в розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок за проведення судово-медичної експертизи №042-642-2022 від 24.06.2022 та 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 копійок за проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 08.02.2022.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстави для його застосування до набрання вироком законної сили - відсутні, а прокурором не доведено протилежного.

Керуючись ст.ст. 124, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять) тисяч гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 (два) роки.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувати.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення:

- судово-медичної експертизи №042-642-2022 від 24.06.2022 у розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок;

- судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-22/18172-ІТ від 08.02.2022 у розмірі 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Речові докази:

- диск формату «CD-R» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль «Kia Carens», номерний знак НОМЕР_1 , мотоцикл «Yamaha», номерний знак НОМЕР_2 , передані на зберігання володільцям відповідно до постанови слідчого від 15.05.2022 - залишити власникам за належністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 , який подано в його інтересах адвокатом ОСОБА_10 , до ОСОБА_8 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 41 120 (сорок одна тисяч сто двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , відшкодування моральної шкоди в розмірі 57 925 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, в розмірі 41 500 (сорок одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 075 (дві тисячі сімдесят п`ять) гривень.

У решті вимог цивільного позову - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження, а обвинувачені та їх захисники - подати клопотання про помилування.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1