Справа № 517/290/25
Провадження № 1-кс/517/8/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 рокусмт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

завників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_7 в порядку статті 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

17.03.2025 року до Фрунзівського районного суду Одеської області від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надійшло клопотання в порядку статті 206 КПК України, на незаконне затримання та негайне звільнення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Клопотання вмотивоване тим, що син заявниці ОСОБА_7 був незаконно затриманий працівниками національної поліції 15.03.2025 року та відправлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити ОСОБА_7 ..

Ухвалою судді від 17.03.2025 року клопотання було прийнято до свого провадження, призначено до судового розгляду, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 надати документи на підставі яких був затриманий ОСОБА_7 та доставити останього до Фрунзівського районного суду Одеської області в судове засідання.

В судовому засідані заявники вищевказане клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судовому засідані пояснив, що 15.03.2025 року працівниками поліції до їхнього відділу був доставнений в стані алкогольного сп`яніння громадянин України ОСОБА_7 , 16.03.2025 року був відправлений в розпорядження командира НОМЕР_1 .

Суд, дослідивши надані матеріали клопотання, вислухавши сторони, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження охоплює досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно із ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до КК України і КПК України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання. Як, вбачається з матеріалів клопотання, заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням, в порядку ст. 206 КПК України, в якому просить звільнити ОСОБА_7 , як такого, що незаконно утримується в ІНФОРМАЦІЯ_6 по АДРЕСА_1 Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. З аналізу ст. 206 КПК України слідує, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку. Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи. Зі змісту скарги не вбачається, що правовідносини щодо перебування ОСОБА_7 в ІНФОРМАЦІЯ_6 випливають або опосередковані нормами КПК України, водночас до скарги не долучено доказів того, що громадянина ОСОБА_7 незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами в рамках будь-якого кримінального провадження. Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_7 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», крім того, в клопотанні не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Як вбачається із змісту клопотання у даному випадку має місце незгода заявників із діями посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізацією. В силу приписів кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_7 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються. Таким чином, у слідчої судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідча суддя звертає увагу заявників на те, що у разі порушення їхніх прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_1 при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вони вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Вищезазначене свідчать про те, що ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання не є особою, яка незаконно позбавлена волі чи утримується, а тому відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення.

Слідчим суддею встановлено, що до заяви не долучено жодних доказів того, що гр. ОСОБА_7 було затримано, та тих обставин, що він незаконно утримується в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 206 КПК України, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_7 в порядку статті 206 КПК України - відмовити. Суд роз`яснює право заявників, що у разі порушення прав чи інтересів осіб службовими (посадовими) особами РТЦК та СП при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту вони вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо осіб протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Повний текст ухвали виготовлено 20 березня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_8