Справа № 504/11/25
Номер провадження 1-кп/504/500/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в залі суду в селищі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000143 від 30.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 05.12.2023 близько 21:00 год. солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування підрозділу та не з`явився на шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 із дислокацією у АДРЕСА_2 , чим самовільно залишив вказану військову частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив вільний час не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби по 27.11.2024, коли був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, надав показання, щодо обставин залишення військової частини.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною повністю, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_4 є громадянином України, не одруженим, має середню освіту, визнав свою вину у вчиненому злочині, відомості про перебування на обліку в лікаря нарколога та психіатра відсутні, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Таким чином, необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, відповідно до вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2025 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Злочини у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2025, а тому остаточне покарання слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань.

Правові приписи ст. ст. 69, 75 КК України у цьому кримінальному провадженні застосовані бути не можуть, з огляду на імперативну заборону у застосуванні цих норм до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, у період дії воєнного стану, після набрання чинності законом 2839-IX від 13.12.2022 року.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, слід залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складення призначених покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати, покаранням за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2025 у виді 5 років позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_4 , 12.10.2000 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (років) років та 2 (два) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції - до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 24.11.2024 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1