Справа № 442/2529/25
Провадження № 1-кс/442/503/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваної ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі у кримінальному проваджені № 0000505 від 02.04.2025, клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, на утриманні має двох малолітніх дітей, відносно якої Трускавецьким міським судом Львівської області ухвалено вирок від 07.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні за № 0000505 від 02.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025 „Про затвердження Указу Президента України „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX, Указом від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-IX, та Указом від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 08.02.2025 на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше судима вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не стала, а в умовах воєнного стану повторно, вчинила корисливі злочини проти власності. Так, 12.03.2025 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік фонтану на вул. Лесі Українки в місті Дрогобичі Львівської області, зустріла свою знайому ОСОБА_6 , у якої побачила золоту каблучку на пальці лівої руки, яку вирішила умисно, повторно, таємно викрасти в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що її дії не будуть викриті іншими сторонніми особами, перебуваючи неподалік фонтану на вул. Лесі Українки в місті Дрогобичі Львівської області, під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, вчинила крадіжку належної ОСОБА_6 золотої каблучки з декоративним камінням, яке не становить для потерпілої будь-якої матеріальної цінності, 583 проби, загальною вагою 7,46 грам, чистою вагою золота 4,4 грами, вартістю 9 749 грн 87 коп., яка знаходилась на пальці лівої руки та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім того, вказує, що 25.03.2025 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину „24 на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобичі Львівської області, зустріла свого знайомого ОСОБА_7 , у якого побачила мобільний телефон марки „MOTO g54 5G, який вирішила умисно, повторно, таємно викрасти в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що її дії не будуть викриті іншими сторонніми особами, перебуваючи неподалік магазину „24 на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобичі Львівської області під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_7 , скориставшись безпечним ставленням потерпілого, вчинила крадіжку належного ОСОБА_7 мобільного телефону „МOTO g54 5G (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ) вартістю 6 089 грн 30 коп., з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора ПрАТ „ВФ Україна НОМЕР_3 вартістю 75 грн, прозорого силіконового чохла вартістю 112 грн, банківської карти АТ КБ „Приватбанк № НОМЕР_4 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , який останній перед цим передав підозрюваній для здійснення телефонного дзвінка і розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6 276 грн 30 коп. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім цього, зазначає, що 25.03.2025 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину „24 на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобичі Львівської області викрала у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон „МOTOg54 5G (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора ПрАТ „ВФ Україна НОМЕР_3 , прозорого силіконового чохла та, достовірно знаючи, що під чохлом даного мобільного телефону наявне посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане на ім`я ОСОБА_7 та банківська карта АТ КБ „Приватбанк № НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_7 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України „Про інформацію від 02.10.1992 № 2657-ХІІ, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України „Про платіжні системи коштів в Україні від 05.04.2001 № 2346-III, ч. 4 ст. 51 Закону України „Про банки та банківську діяльність № 2121-ІІІ від 07.12.2000, „Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414 та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, яку ОСОБА_8 не повернула, а вирішила викрасти. У подальшому, вказує, що, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення банківської карти, 25.03.2025 ОСОБА_3 не вчинила жодних дій щодо їх повернення власнику, а направилась у невідомому напрямку та розпорядилась нею на власний розсуд. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у викраденні з корисливих мотивів банківської карти АТ КБ „ПРИВАТБАНК, яка є офіційним документом та належить ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, вказує, що 25.03.2025 приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину „24 на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобичі Львівської області, викрала у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон „МOTO g54 5G (IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора ПрАТ „ВФ Україна НОМЕР_3 , прозорого силіконового чохла та достовірно знаючи, що під чохлом даного мобільного телефону наявна банківської карти АТ КБ „Приватбанк № НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_7 , та посвідчення водія серії НОМЕР_5 , виданого 15.04.2022 ТСЦ № 4642 на ім`я ОСОБА_7 , яке є важливим особистим документом, тим самим незаконно заволоділа шляхом викрадення посвідченням водія та направилась до свого місця проживання, де у подальшому розпорядилась ним на власний розсуд. Таким чином, вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у незаконному заволодінні, шляхом викрадення важливого особистого документа посвідчення водія, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Наголошує, що обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: заява ОСОБА_7 від 01.04.2025, допитом потерпілого ОСОБА_7 від 02.04.2025, заява ОСОБА_3 від 02.04.2025, протокол огляду предмету від 02.04.2025, допит неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 04.04.2025, допит свідка ОСОБА_10 від 14.04.2025, заява ОСОБА_6 від 02.04.2025 про вчинене кримінальне правопорушення, допит потерпілої ОСОБА_6 від 03.04.2025, протокол огляду предмету від 04.04.2025, допит свідка ОСОБА_11 від 09.04.2025, допит свідка ОСОБА_12 від 14.04.2025, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 15.04.2025. Вказує, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, у разі визнання її винуватою їй загрожує покарання у вигляді позбавлення на строк від 5 до 8 років. Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, з метою уникнути відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної ОСОБА_3 до втечі. Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі „Москаленко проти України, Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Окрім того, підозрювана ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою надання останніми показань, які його виправдовуватимуть, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Окрім того, вказує, що підозрювана ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі, може вчинити нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, будучи раніше судима вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не стала, а в умовах воєнного стану повторно, вчинила корисливі злочини проти власності. Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наголошує, що метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до ОСОБА_3 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду та впливати на потерпілого та свідків у межах кримінального провадження. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до ОСОБА_3 єдиного правильного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому просить клопотання задовольнити

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вважає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України доведеними, і що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім, щоб запобігти вказаним ризикам.

Підозрювана ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що у неї на утриманні 2 малолітніх дітей(2 та 3 роки), вона проживає з вітчимом, не офіційно працює, а тому просить застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту з 20:00 год до 07:00 год. ранку. Також підозрювана ОСОБА_3 заявила слідчому судді, що не потребує допомоги захисника.

Вислухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється розслідування кримінального провадження № 0000505 від 02.04.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

17.04.2025 ОСОБА_3 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

При цьому з наданих слідчим та прокурором матеріалів слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри у кримінальному провадженні. ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, у разі визнання її винуватою їй загрожує покарання у вигляді позбавлення на строк від 5 до 8 років, та підозрювана ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, з метою уникнути відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрювана ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою надання останніми показань, які її виправдовуватимуть. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього. Окрім того, підозрювана ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, перебуваючи на волі, може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки, будучи раніше судима вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не стала, а в умовах воєнного стану повторно, вчинила корисливі злочини проти власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, зазначені у п.п. 1-3 цієї частини.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховує те, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_3 , яка має на утриманні двох малолітніх дітей, слідчий суддя вважає, що клопотання є частково обґрунтованим, оскільки з наявних матеріалів вбачається, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту певний період доби з 20:00 год. до 07:00 год. ранку наступної доби в межах строку досудового розслідування, а тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Заборонити підозрюваній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з м. Дрогобича Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

не відвідувати місця, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив, кафе, бар;

утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні;

здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. У разі невиконання обов`язків до підозрюваного може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на працівників органів Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строків досудового розслідування до 15.06.2025 включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1