Справа № 202/9480/24
Провадження № 1-кс/202/2362/2025
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2025 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянуто в судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074 від 23.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна.

В своєму клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 25.03.2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме: печатки та штампи Індустріального РТЦК в кількості 3 штуки; кругла печатка «Дніпровський апеляційний суд»; бланки військоволікарських документів та стрічки із штрих-кодом; три блокноти з чорновими записами; бумага формату А-4 білого та жовтого кольору, яка використовувалась для виготовлення бланків військово-лікарських документів; грошові кошти в сумі 2 294 доларів США; автомат марки АК 74 серійний номер НОМЕР_1 , калібр 5,54х39 на 4 магазини з набоями в кількості 120 шт; два посвідчення працівника розвідки; фотокартка розмірами 3х4 см; два бланка на посвідчення на зберігання зброї; фотокартки розмірами 3х4 см громадян, чорнові записи та документи; мобільний телефон марки айфон 16 про (ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ), з сім карткою НОМЕР_4 ; сліп-пакет із кристалічною білою речовиною.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила, що вилучені печатки й бланки не належать ОСОБА_5 , а надані йому для зберігання. На виявлений в ході обшуку автомат АК74, ОСОБА_5 має дозвіл (документ про захист України). Також адвокат зазначила, що вилучені телефон й ноутбук не містять жодних відомостей, що мають значення для кримінального провадження, а виявлені грошові кошти не належать ОСОБА_5 , оскільки є боргом який необхідно повернути.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про арешт майна, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 23.05.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст.332 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 25.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2025 року, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: ноутбук сірого кольору із зарядним пристроєм марки «HP», в якому виявлено бланки військово-облікових документів; печатки та штампи Індустріального РТЦК в кількості 3 штуки; кругла печатка «Дніпровський апеляційний суд»; бланки військоволікарських документів та стрічки із штрих-кодом; три блокноти з чорновими записами; бумага формату А-4 білого та жовтого кольору, яка використовувалась для виготовлення бланків військово-лікарських документів; грошові кошти в сумі 2 294 доларів США; автомат марки АК 74 серійний номер НОМЕР_1 , калібр 5,54х39 на 4 магазини з набоями в кількості 120 шт; два посвідчення працівника розвідки; фотокартка розмірами 3х4 см; два бланка на посвідчення на зберігання зброї; фотокартки розмірами 3х4 см громадян, чорнові записи та документи; мобільний телефон марки айфон 16 про (ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ), з сім карткою НОМЕР_4 ; сліп-пакет із кристалічною білою речовиною.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, у даному випадку, слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою від 25 березня 2025 року, майно, вилучене 25.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні 0000074.

З урахуванням положень статей 91, 98 КПК України та встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень, на даній стадії досудового розслідування, наявні достатні підстави вважати, що майно, вилучене 25.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , має ознаки як знарядь і предметів кримінального правопорушення, так і ознаки майна, яке було повністю або частково перетворено, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак є достатньо підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

За таких обставин, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилученого 25.03.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане у строки встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України та з метою збереження речових доказів, підлягає задоволенню, оскільки зазначене у клопотанні майно, що вилучене 25.03.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами, за допомогою яких можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а незастосування цього заходу може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000074.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 167-168, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000074 від 23.05.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження на майно, а саме:

- печатки та штампи Індустріального РТЦК в кількості 3 штуки;

- кругла печатка «Дніпровський апеляційний суд»;

- бланки військово лікарських документів та стрічки із штрих-кодом;

- три блокноти з чорновими записами;

-бумага формату А-4 білого та жовтого кольору, яка використовувалась для виготовлення бланків військово-лікарських документів;

- грошові кошти в сумі 2 294 доларів США;

- автомат марки АК 74 серійний номер НОМЕР_1 , калібр 5,54х39 та 4 магазини з набоями в кількості 120 шт;

- два посвідчення працівника розвідки;

- фотокартка розмірами 3х4 см;

- два бланка на посвідчення на зберігання зброї;

- фотокартки розмірами 3х4 см громадян, чорнові записи та документи;

- мобільний телефон марки айфон 16 про ( ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ), з сім карткою НОМЕР_4 ;

- сліп-пакет із кристалічною білою речовиною.

Повний текст ухвали проголошено о 12 годині 20 хвилин 04 квітня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1