Справа № 581/194/25
Провадження № 1-кп/581/33/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2025 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в присутності прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000096 від 6 лютого 2025 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Бобрик Роменського району Сумської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_6 від 23 квітня 2024 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, частиною 5 статті 126 КУпАП та на підставі частини 2 статті 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання судового рішення, будучи обізнаним з таким рішенням та будучи зобов`язаним його виконувати і маючи реальну можливість на його виконання, ОСОБА_4 умисно продовжив керувати транспортним засобом, тобто відмовився від виконання вказаної постанови.

Керування ОСОБА_4 транспортним засобом було зафіксовано на території Липоводолинської територіальної громади Роменського району, Сумської області, а саме 12 травня 2024 року ОСОБА_4 , розуміючи настання негативних наслідків від своїх протиправних дій та бажаючи таких наслідків, вчинив активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в постанові судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 року, здійснив керування транспортним засобом ВАЗ «2108» р.н. « НОМЕР_2 ». Факт керування транспортним засобом ОСОБА_4 зафіксований працівниками поліції о 00 год 39 хв по автодорозі між с. Липова Долина та с. Липівське Роменського району Сумської області.

ОСОБА_4 постановою судді Липоводолинського районного суду від 6 серпня 2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено стягнення.

Крім того, ОСОБА_4 постановою судді Липоводолинського районного суду від 6 серпня 2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП та накладено стягнення.

Надалі, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність своїх умисних дій, прямо спрямованих на невиконання судового рішення, розуміючи настання негативних наслідків від своїх протиправних дій та бажаючи таких наслідків, знову вчинив активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в постанові судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 року, продовжив керувати транспортним засобом. Так, 17 січня 2025 року працівниками поліції о 17 год 15 хв зафіксовано факт керування ОСОБА_4 транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_3 на автодорозі неподалік с. Яловий Окіп, Роменського району. Крім того, під час оформлення матеріалу працівниками поліції, ОСОБА_4 самостійно повідомляв працівникам поліції, що йому відомо про заборону керування транспортними засобами.

15 квітня 2025 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 11 квітня 2025 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за частиною 1 статті 382 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, узгодили призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком. Також, в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши у судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , які вказували на відповідність укладеної угоди вимогам кримінального законодавства та просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, який згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо призначення погодженої сторонами угоди міри покарання, суд враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, висновок органу з питань пробації, відповідно до якого існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення, однак якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, доцільним є покладання обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування не надходило.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 квітня 2025 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, та призначити йому визначене в угоді покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

На виконання вимог частини 6 статті 376 КПК України копію вироку після його проголошення вручити учасникам справи.

Суддя ОСОБА_1