Справа № 333/2165/18
Пр. 1-кп/336/67/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003083 від 26.07.2017, яке надійшло на підставі обвинувального акту, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 296, ч. 1 ст.345 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці обвинуваченого адвокатки ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення хуліганства, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях вправлення не став та знову вчинив злочин проти громадського порядку та моральності за таких обставин. 26.07.2017, приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у залі судових засідань N5 Комунарського районного суду м. Запоріжжя, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, б. 7, куди доставлений конвоєм із Державної установи "Вільнянська установа виконання покарань N11" в якості обвинуваченого в рамках іншого кримінального провадження, під час підготовчого засідання, маючи умисел на хуліганство, діючи із особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, не зважаючи на те, що проводився судовий розгляд, нехтуючи нормами моралі, розпочав висловлюватись нецензурною лайкою у бік прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , яка підтримувала державне обвинувачення у межах зазначеного провадження.

Далі, за змістом обвинувального акта, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_3 схопив скляну пляшку з-під води об`ємом 0,5 літрів, яка знаходилась на лавці біля нього та, не припиняючи особливо зухвалу поведінку, яка виражалась у нанесенні ударів по решітці клітки, що відділяє місце для утримання обвинувачених у залі судових засідань, гучно висловлюючись нецензурною лайкою, та висловлюючи погрози заподіяння тілесних ушкоджень та вбивством прокурору відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , кинув вказану пляшку у бік останньої, у зв`язку із чим пляшка потрапила у стіну та розбилась.

Конвой, бажаючи припинити хуліганські дії ОСОБА_3 , почав виводити останнього із зали судових засідань. Одночасно із цим суддя завершила оголошення рішення та попрямувала до службового кабінету. Проходячи повз дверей, які ведуть у службовий кабінет судді, ОСОБА_3 , демонструючи явну неповагу до суспільства, наніс по ним один удар ногою. Від нанесеного удару механізм дверей пошкоджено та вони впали на підлогу. Крім того, як встановлено під час досудового розслідування, через хуліганські дії ОСОБА_3 була тимчасова порушена нормальна робота Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Крім того, відповідно до змісту обвинувального акта, 26.07.2017, приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у залі судових засідань N5 Комунарського районного суду м. Запоріжжя, який розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, б. 7, куди був доставлений конвоєм із Державної установи "Вільнянська установа виконання покарань N11" в якості обвинуваченого в рамках іншого кримінального провадження, під час підготовчого засідання, з метою перешкоджання виконання службових обов`язків працівником правоохоронного органу, а саме, перешкоджаючи прокурору відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 підтримувати державне обвинувачення в суді, висловлював на адресу останньої погрози вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство, та за ч.1 ст.345 КК України, як погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Сторона захисту заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення зазначених кримінальних правопорушень минуло більше 5 років.

У письмовому вигляді зазначене клопотання скеровано до суду 15.04.2024 адвокаткою ОСОБА_5 під час розгляду даного провадження суддею ОСОБА_7 , підтримано в даному судовому засіданні.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував, оскільки умови для його задоволення в повній мірі дотримані, зокрема, актуальні дані щодо судимості ОСОБА_3 , адже перебіг строків давності у даному провадженні не переривався, обвинувачений в розшуку не перебував.

ОСОБА_3 підтримав клопотання захисниці, просив закрити кримінальне провадження відносно нього, зауважив на добровільності своєї позиції та доведеності до його відома наслідків такого процесуального рішення.

Судом роз`яснено обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав та право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому, ОСОБА_3 повідомив, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності та він просить задовольнити клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3 ч.1. ст.49 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, кримінальне провадження - закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.345 КК України, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно з якими звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе за будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За правилами ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.1,4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, аналізуючи ст. 284 - 288 КПК України суд приходить висновку, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Також судом враховується те, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини(в даному випадку не є застосованим).

Тотожні положення щодо строку давності мала редакція ст.49 КК України на час вчинення кримінальних правопорушень.

Визначені у ст.49 КК строки давності за своїм змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Частиною першою статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Як встановлено судом, за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.345 КК України. Дані кримінальні правопорушення, враховуючи санкції зазначених норм, відповідно до ст.12 КК України на час розгляду клопотання визнаються нетяжкими злочинами, до внесення процесуальних змін вважались злочинами середньої тяжкості.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинені 26.07.2017, тобто з часу вчинення минуло більше п`яти років, перебіг давності не переривався, що визнається стороною обвинувачення, перевірено судом та є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ст.17 КПК України уточнює зміст презумпції невинуватості. Природно, що дана норма розуміється в першу чергу таким чином, що питання вини чи невинуватості особи суд має вирішувати виключно вироком обвинувальним чи виправдувальним. Але це не відповідає повною мірою наявній судовій практиці.

Суд наголошує, що вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, встановлений ст. 284 КПК України, класифікують за декількома критеріями. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення.

Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належить звільнення особи від кримінальної відповідальності. Підстави звільнення від кримінальної відповідальності закріплені в розділі ІХ Кримінального кодексу. Такими підставами є дійове каяття, примирення винного з потерпілим, передання особи на поруки, змінення обстановки, закінчення строків давності.

Незважаючи на те, що така підстава для закриття кримінального провадження, як звільнення від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою, вона не тягне для особи, щодо якої застосовується, жодних правових чи процесуально-правових обов`язків чи обмежень. У першу чергу йдеться про судимість, оскільки вона виникає виключно після набрання законної сили обвинувальним вироком (ст. 88 КК України).

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності передбачає визнання особи винною, проте особа не обов`язково має визнавати себе винною, достатньо лише надати згоду на звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому суд може текстуально не зазначати, що особа є винною. Також особа, що звільнена від кримінальної відповідальності, не вважається судимою; на таку особу не покладаються жодні процесуальні наслідки через звільнення від кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, враховуючи дату скоєння правопорушень, клопотання захисниці, згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження, позицію сторони обвинувачення, досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання, до набрання ухвалою суду законної сили підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування застосовані не були, процесуальні витрати відсутні, матеріальна та моральна шкода до стягнення не заявлена.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 284-288, 314, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисниці адвокатки ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді особистого зобов`язання, до набрання ухвалою суду законної сили - скасувати.

Речовий доказ компакт-диск, - який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1