Справа №288/1561/24
УХВАЛА

16.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

представник у справах дітей ЖМР ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000065 від 06.05.2024 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ходорків Попільнянського району Житомирської області, громадянки України, учениці 11 класу, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченій на 60 днів, оскільки відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу, на теперішній час не змінилися.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачена не має наміру переховуватись від суду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні. Свідки та потерпілий допитані. Захисник просила застосувати обвинуваченій домашній арешт.

Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 07.05.2024 застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, який неодноразово продовжувався, востаннє: ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2024 до 20.01.2025 включно.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченої ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого остання обвинувачується, а саме умисний особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що остання раніше судима, має постійне місце проживання. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження обвинуваченій такого запобіжного заходу як тримання під вартою, існують та дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, а тому приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилятись від слідства та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи викладене, суд не може покласти в основу свого рішення доводи сторони захисту, а тому в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 199, 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 16.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

В клопотанні сторони захисту про змінузапобіжного заходу ОСОБА_6 на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3