Справа № 344/6122/25
Провадження № 11-сс/4808/155/25
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року про відмову в обранні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000045 за ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року частково задоволено клопотання та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонено йому залишати місце проживання за адресою: буд. АДРЕСА_1 в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, про наявність ризиків у кримінальному провадженні та про можливість застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, в межах строку досудового розслідування, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки воно винесене через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , не в повній мірі врахував встановлені під час досудового розслідування ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставами вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те що підозрюваний має змогу переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки останній розуміє, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі.

Вказаний ризик підтверджується процесуальною поведінкою підозрюваного, зокрема відмова являтися до органу досудового розслідування для отримання копії відповідних процесуальних документів, внаслідок чого такі документи вручалися за допомогою відео фіксації та понятих в закладах харчування міста Івано-Франківська. Підозрюваний вдруге з моменту оголошення йому підозри відкриває лікарняне на підставі у цього не являється у судові засідання до слідчого судді.

Наголошує, ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає, чи за межі державного кордону України.

Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 знаходячись на волі, має фактичну. можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які являються його знайомими, зокрема особи які мають відношення до укладення вище згаданих договорів Іпотеки та Поруки, а також експертів, висновки яких, в сукупності з іншими доказами входять в основу підозри.

Вказує, що підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може знищити речові докази, які ще не дослідженні, не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування.

Також вказує, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також в подальшому може займатися злочинною діяльністю, виїхати за межі області та країни, оскільки у провадженні органу досудового розслідування знаходиться декілька кримінальних проваджень, за фактами протиправних діянь ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, вважає, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить запобігання існуючим ризикам згідно з ст. 177 КПК України та виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважають її безпідставною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. відповідає цим вимогам, слідчий суддя правильно відмовив в застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про доцільність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

В суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Відповідно до витягу є ЄРДР (а.с. 7) розслідується кримінальне провадження за ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України.

Так, підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 04 квітня 2025 року (а.п. 1-5), заявою про вчинення кримінального правопорушення з додатками (а.п. 8-81), постановою про визнання предметів речовими доказами та вирішення питання про їх зберігання від 12 березня 2024 року (а.п. 82-83), протоколом допиту потерпілого від 07 березня 2024 року (а.п. 83-85), клопотанням про визначення територіальної підслідності від 03 липня 2024 року (а.п. 86-87), протоколом допиту свідка від 27 січня 2025 року (а.п. 89-91), протоколом огляду предметів та документів від 14 лютого 2025 року (а.п. 94-96), протоколом допиту свідка від 16 січня 2025 року (а.п. 96-99), постановою про призначення оціночно-будівельної експертизи від 26 лютого 2025 року (а.п. 104), висновком експерта №272/25-28 від 26 березня 2025 року (а.п. 105-116), висновком експерта №273/25-28 від 19 березня 2025 року (а.п. 116-125), протоколом обшуку від 02 квітня 2025 року (а.п. 131-133), постановою про визнання речовим доказом від 03 квітня 2025 року (а.п. 134-135), повідомленням про підозру від 02 квітня 2025 року (а.п. 136-138), протоколом роз`яснення права на захист від 02 квітня 2025 року (а.п. 141) та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку ступінь ризиків передбачених ст. 177 КПК України не є такими істотними, що потребує обрання запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою того, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім для обрання зазначеного прокурором запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 4 цієї статті якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у санкції передбачено покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На думку колегії суддів сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. відносно ОСОБА_8 буде недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного, та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту в період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. з покладенням відповідних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року про відмову в обранні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000045 за ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України залишено без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5