Справа № 276/8/25
Провадження по справі 1-кс/276/6/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року с-ще Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000270 від 23.09.2024 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, інших осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст. 135 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання, а саме: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.02.2025 року, з покладенням на обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22 вересня 2024 року близько 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, керувала автомобілем марки КIA CEED, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухалася ним по автодорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», поблизу смт Нова Борова, Житомирського району, Житомирської області зі сторони м. Коростень в напрямку м. Житомира.

Проїжджаючи вказану ділянку автодороги «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», Житомирського району, Житомирської області, водій ОСОБА_5 проявила небезпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінила дорожню обстановку і в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможна була виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжила негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам, внаслідок чого передньою правою кутовою частиною керованого нею транспортного засобу на смузі свого руху здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка знаходився на проїзній частині дороги.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних синців, саден, ран тіла, перелому кісток тазу справа, перелому обох гомілкових кісток правої гомілки, розриву хрестоподібних зв`язок лівого коліна, перелому грудного відділу хребта з повним розривом спинного мозку, перелому ребер по двом анатомічним лініям справа, розривів печінки, розриву середньої долі правої легені, дифузно-обмежених субарахноїдальних крововиливів обох великих півкуль головного мозку, від яких загинула на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_9 .

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Відомості про указане кримінальне правопорушення 23.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_9 , водій ОСОБА_5 , будучи причетною до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжила усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_9 , не викликала карету швидкої медичної допомоги, не відправила потерпілу до лікувального закладу, не повідомила про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжила усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зникла з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_9 , яка перебувала у небезпечному для життя стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_5 сама поставила потерпілу у небезпечний для життя стан та був зобов`язана і мала змогу надати потерпілій допомогу.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 також підозрються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Відомості про указане кримінальне правопорушення 11.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Надалі, 29.11.2024 постановою прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 від 23.09.2024 року, №0000308 від 11.11.2024 року, в одне кримінальне провадження №0000270.

За результатами досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні 06.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а також у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілу в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду слідчий зазначає про те, що остання обвинувачується у вчиненні злочинів, за вчинення найтяжчого з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Окрім того, на обґрунтування вказаного ризику зазначено, що ОСОБА_5 після вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень втекла з місця події, не надавши будь-якої медичної допомоги потерпілій, яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження та могла надати допомогу, чим поставила останню в небезпечний для життя стан. Також, розуміючи те, що за вчинення вказаних кримінальних правопорушень останній загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні слідчим зазначено те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, остання матиме реальну можливість впливати на свідків шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, залякуванням з метою зміни останніми показань, які є джерелом доказу у кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки в даному кримінальному провадженні проживають в с. Старий Бобрик, Житомирського району, Житомирської області, де проживає батько підозрюваної ОСОБА_5 .

Прокурор та слідча в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні повідомив про неповноту проведення досудового розслідування, оскільки причетність інших осіб, окрім ОСОБА_5 , не перевірялась, тоді як на місці виявлення транспортного засобу була особа, яка теж використовувала автомобіль. Також захисник вважає безпідставними доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, які визначені п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ризики не підтверджені відповідними доказами. Свої заперечення захисник мотивує тим, що ОСОБА_5 жодним чином не ухиляється від слідства та суду, прибуває за кожним викликом. Остання має постійне місце проживання та працює неофіційно. Захисник просив частково задовольнити клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала висловлену позицію захисника.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи учасників справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000270 від 23.09.2024 року, №0000308 від 11.11.2024 року, об`єднане в одне кримінальне провадження №0000270 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

У ході розслідування 06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2024; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.09.2024; протоколом огляду місця події від 23.09.2024 на території домоволодіння АДРЕСА_2 ; показаннями свідка ОСОБА_10 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями свідка ОСОБА_11 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями свідка ОСОБА_9 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями свідка ОСОБА_12 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; показаннями потерпілої ОСОБА_13 про обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_13 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 ; висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/106-24/16015-ІТ від 27.11.2024; висновком судово-медичної експертизи № 898 відносно ОСОБА_9 ; висновком одорологічної експертизи № СЕ-19/106-24/15650-БД від 11.11.2024.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваній за інкримінований їй злочин за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Крім цього, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 має безперешкодну можливість виїхати в іншу країну. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність в цьому провадженні ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, те що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тому, що остання залишила місце ДТП, не надавши будь-якої медичної допомоги потерпілій, яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження та могла надати допомогу, чим поставила останню в небезпечний для життя стан.

При встановленні наявності ризику незаконно впливати на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а сааме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що свідки в даному кримінальному провадженні проживають в с. Старий Бобрик, Житомирського району Житомирської області, де проживає батько підозрюваної ОСОБА_5 , а тому остання може незаконно впливати на них, зокрема, шляхом умовляння, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Водночас відсутні обґрунтовані підстави, що ОСОБА_5 може впливати на свідків шляхом застосування шантажу, підкупу чи залякування. Докази такого впливу не надано.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведено ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відтак, наявні підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, враховуючи доведені стороною обвинувачення ризики та їх ступінь настання, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, беручи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваної після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що підозрювана надавала показання слідчому та брала участь у проведенні слідчих дій, з`являлась на виклики до слідчого та суду, слідчий суддя вважає що належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня за місцем її проживання у межах строку досудового розслідування - до 06.02.2025 року, що також буде пропорційним тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з місця проживання, с-ща Нова Борова Житомирського району Житомирської області, без дозволу слідчого/прокурора або суду; 2) утримуватись від спілкування з свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні; 3) повідомляти слідчого/прокурора або суд про зміну свого місця проживання;4) прибувати за викликом до слідчого/прокурора або суду; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (документи) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч.5 ст.181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Такий захід, на переконання суду, буде достатнім та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.176 - 178, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за зареєстрованим місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) не відлучатися з місця проживання, с-ща Нова Борова Житомирського району Житомирської області, без дозволу слідчого/прокурора або суду;

2) утримуватись від спілкування з свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні;

3) повідомляти слідчого/прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) прибувати за викликом до слідчого/прокурора або суду;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (документи) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу та вказаних вище обов`язків встановити до 06 лютого 2025 року(включно).

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на слідчого СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання покладених на неї обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1