н/п 1-кс/490/4917/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9063/19
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника скаржника ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» - ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 29.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» - ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 29.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Зазначає, що 29.10.2020 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без дослідження суттєвих обставин вчиненого кримінального правопорушення, збирання та належності оцінки доказів, без проведення необхідних судових експертиз, допиту свідків, яким відомі обставини, що мають значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, огляду та експертизи документів, які відображають підстави процедури закупівлі, «Використання» зазначеного обладнання, оцінки його властивостей, призначення, способу та мети створення, розміру завданої підприємству протиправними діями його посадових осіб шкоди, причини відсутності технічної документації тощо.

В резолютивній частині скарги просив поновити строки на оскарження вказаної постанови від 29.10.2020 року.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що провадження по ній не може бути відкрите та скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на наступне.

Представник скаржника в поданій скарзі зазначає, що 29.10.2020 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В резолютивній частині скарги просить суд поновити строки на оскарження вказаної постанови.

Разом з тим, гідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчим суддею встановлено, що скаржником пропущено строк звернення до слідчого судді зі скаргою.

Суд виходить саме з дати 29.10.2020 року, тобто з дня прийняття слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 рішення про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Однак, в поданій скарзі не зазначено, коли вказану постанову про закриття кримінального провадження отримано скаржником або коли стало відомо про неї, а також обставини які заважали відслідковувати процес досудового розслідування та цікавитися проведеними процесуальними діями.

Вказані дії відбувалися до введення в Україні воєнного стану.

Таким чином, десятиденний строк оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, встановлений у ч.1 ст.304 КПК України, розпочався 29 жовтня 2020 року та закінчився 09 листопада 2020 року.

Із матеріалів скарги слідує, що представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження 20 грудня 2024 року, що підтверджується вхідним штампом.

У зв`язку із наведеним слідчий суддя приходить до висновку, що заявником пропущено строк оскарження рішення слідчого, встановлений ч.1 ст.304 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року №5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Зокрема, до їх числа відносяться: 1) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 2) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження; 3) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 4) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 5) несвоєчасне одержання процесуальних документів (наприклад, несвоєчасне одержання копії вироку); 6) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

У будь-якому випадку, в силу положень ст.ст.22, 26 КПК України, вказані обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи тривалість пропуску строку (більше чотирьох років), відсутність надання представником скаржника підтвердження наявності поважних причини пропуску строку, слідчий суддя вважає, що у цій справі відсутні підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

З огляду на ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 року, №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Враховуючи те, що строк оскарження постанови слідчого від 29.10.2020 року про закриття кримінального провадження за №0000070 від 18.06.2019 року, закінчився, скарга подана після закінчення строку, передбаченого ст.304 КПК України, проте скаржник не посилається обставини щодо поважності пропуску строків. Тобто, не наведено поважних причин пропуску строку на оскарження які перешкодили йому реалізуватися право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, у визначений чинним законодавством строк, слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення строку для звернення з вищевказаною скаргою та доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для звернення зі скаргою, передбаченого частиною 1 статті 304 КПК України, та повернення скарги заявнику на підставі пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись вимогами статей 303 - 309, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника скаржника ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» - ОСОБА_3 про поновлення строку для оскарження постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 29.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України - відмовити.

Скаргу представника скаржника ТОВ «Миколаївський бронетанковий завод» - ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 29.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000070 від 18.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1