Провадження №11-кп/801/217/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року,

якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 17 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Вінницької окружної прокуратури через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт, затверджений 30 вересня 2024 року прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 з додатками, стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Прокурор ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акта не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2025 року - обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено 17 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340, повернуто прокурору Вінницької окружної прокуратури Вінницької області, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвалене рішення мотивовано тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 у частині формулювання обвинувачення стосується іншої особи, оскільки в ньому вказано про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На переконання прокурора, підстави для повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000340 від 17.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, зазначені судом в ухвалі від 09.12.2024, є формальними та малозначними, жодним чином призначенню обвинувального акта до судового розгляду не перешкоджають. Навпаки зі змісту обвинувального акта вбачається, що прокурором дотримано вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України щодо його змісту шляхом викладення відомостей, що передбачені в зазначеній нормі.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просили її задовольнити. Також захисник та обвинувачений вказали, що не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акта прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акта - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що в ньому повно і чітко викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення із зазначенням обставин, які, відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також правова кваліфікація дій обвинуваченого, тобто в обвинувальному акті вказані всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України. Крім того, обвинувальний акт містить підписи уповноважених на те осіб, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Водночас, ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 в частині формулювання обвинувачення стосується іншої особи, оскільки в ньому вказано про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 .

Разом з тим, колегією суддів установлено, що на другій сторінці обвинувального акту міститься формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , проте в самому тексті формулювання обвинувачення слідчим допущено технічну помилку та один раз неправильно зазначено особу, якої стосується обвинувачення. Однак, надалі в тексті формулювання обвинувачення в обвинувальному акті правильно зазначено особу, якої стосується обвинувачення, а саме ОСОБА_8 .

На переконання колегії суддів, допущена технічна помилка не порушує жодну з вимог чинного кримінального процесуального законодавства, а тому не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору в розумінні положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки не перешкоджає призначенню судового розгляду.

Крім того, колегією суддів установлено, що під час проведення підготовчого судового засідання, обвинувачений та його захисник не зазначали про те, що обвинувальний акт, який скеровано до суду, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а пред`явлене обвинувачення не зрозуміле, вважали за можливе призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки допущена технічна помилка не впливає на доведеність винуватості особи та на суть пред`явленого обвинувачення в цілому.

До того ж, відповідно до висновків, викладених у постанові ВС у справі № 653/301/16-к від 20.09.2018, технічна описка, допущена в обвинувальному акті, що не впливає на доведеність винуватості особи та на суть пред`явленого обвинувачення в цілому, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущена слідчим та прокурором технічна помилка при складанні та затвердженні обвинувального акта, не призводять до порушення права ОСОБА_8 на захист та неунеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду. З огляду на це, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що при складанні, затвердженні та скеруванні обвинувального акта до суду допущено порушення, які в подальшому можуть вплинули на справедливість ухвалених судових рішень.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення прокурору обвинувального акта не можна визнати обґрунтованим, а викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, є такими, що не відповідають зазначеним вище нормам закону, а тому апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а ухвалу скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4