УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року

м. Київ

справа № 454/2624/19

провадження № 51-916ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 05 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000714 щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Перетоки Сокальського району Львівської області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня

2023 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання із застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк

5 років без конфіскації майна.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат

у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту, у невстановлених слідством місці, час та особи незаконно придбав та в подальшому зберігав за місцем свого проживання

у квартирі АДРЕСА_2 наркотичні засоби та психотропні речовини, а саме: канабіс, який є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, загальною масою в перерахунку

на висушену речовину 195,64 г; екстракт канабісу, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, загальною масою 0,20 г; амфетамін, який є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, загальною масою 12,2873 г,

що є великим розміром, до вилучення працівниками поліції 04 жовтня 2016 року

під час проведення обшуку.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту, у невстановлених слідством місці, час та особи незаконно придбав та

в подальшому зберігав амфетамін, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, загальною масою 0,3575 г. В подальшому 21 грудня 2018 року приблизно об 11:30 ОСОБА_4 поблизу місця свого проживання збув ОСОБА_5 два згортки фольги із вказаною психотропною речовиною, отримавши від нього грошові кошти

в сумі 600 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту, у невстановлених слідством місці, час та особи незаконно придбав та

в подальшому зберігав амфетамін, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, загальною масою 0,1325 г. В подальшому 26 червня 2019 року приблизно о 16:30

ОСОБА_4 поблизу місця свого проживання збув ОСОБА_6 один згорток фольги

із вказаною психотропною речовиною, отримавши від нього грошові кошти

в сумі 300 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту, у невстановлених слідством місці, час та особи незаконно придбав та

в подальшому зберігав за місцем свого проживання амфетамін, який є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, загальною масою 11,2499 г, до вилучення працівниками поліції 26 червня 2019 року під час проведення обшуку.

Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі

У касаційній скарзі прокурор просить змінити оскаржені судові рішення у зв`язку

із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключивши із

їх мотивувальних частин вказівку на те, що канабіс та екстракт канабісу є особливо небезпечним наркотичним засобом та зазначивши замість цього - наркотичні засоби, обіг яких обмежено; вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК

за кваліфікуючими ознаками «психотропні речовини у великих розмірах», «дії, вчинені повторно»; в решті судові рішення залишити без змін. В обґрунтування вказаних вимог вказує на те, що згідно положень Закону України від 21 грудня 2023 року № 3528-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Canabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» (далі - Закон), який набув чинності 16 серпня 2024 року, внесено зміни

до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зокрема канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу виключено зі списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та включено

до списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено,

таблиці ІІ згаданого Переліку, з огляду на що з урахуванням положень ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 5 КК цей Закон має зворотну дію в часі, оскільки пом`якшує кримінальну відповідальність особи. Вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 404, ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишив без належної перевірки вказані обставини, які, хоча і ніким не оспорювались, однак були очевидними на момент розгляду кримінального провадження

в апеляційному порядку. При цьому прокурор посилається на рішення Верховного Суду у справах № 308/598/20, № 210/6977/21, 204/1877/22.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і правильність кваліфікації його дій

за вказаною нормою, а також вид та розмір призначеного йому покарання у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному придбанні та зберіганні за місцем свого проживання

з метою збуту, у тому числі, канабісу, який є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 195,64 г; екстракту канабісу, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, загальною масою 0,20 г.

Доводи прокурора, наведені у касаційній скарзі, щодо істотних порушень процесуального закону та неправильного застосування закону України

про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду

на таке.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) здійснив офіційне тлумачення положень

ст. 58 Конституції України та норм Кримінального кодексу України (справа

про зворотну дію кримінального закону в часі), які усувають караність діяння або пом`якшують покарання в Рішенні № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року (справа № 1- 3/2000). У своєму Рішенні КСУ вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 7). В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. Але їх реалізація з використанням підзаконних нормативно-правових актів неможлива в окремих галузях права, зокрема в кримінальному праві.

КСУ зазначив, що кримінальний закон, який визначає діяння як злочин, може містити посилання на положення інших нормативно-правових актів. Якщо ці положення

в наступному змінюються, загальний зміст кримінального закону, в даному випадку - диспозиція його норм, змін не зазнає. Протилежне означало б можливість зміни кримінального закону підзаконними актами, зокрема постановами Верховної Ради України, указами Президента України та актами Кабінету Міністрів України,

що суперечило б вимогам п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України.

Бланкетна диспозиція кримінально-правової норми (як одна з видів диспозицій) називає або описує кримінальне правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість такої диспозиції полягає у тому, що визначена у ній норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як правопорушення та встановлення за нього кримінальної відповідальності.

Натомість конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом. Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону. Кримінально-правова норма залишається незмінною. Отже, кримінальний закон у такому разі не можна вважати новим - зміненим законом - і застосовувати до нього положення ч. 1 ст. 58 Конституції України та КК, які визначають зворотну дію закону в часі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» від 21 грудня 2023 року № 3528-IX рекомендовано Кабінету Міністрів України внести зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 06 травня 2000 року № 770.

На виконання вищезазначених вимог закону постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року № 653, яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, внесено зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770,

та у таблиці І у списку № 1 виключено таку позицію: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу», а у таблиці ІІ у списку № 1 назву викладено в такій редакції: «Список № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» та доповнено позицією: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу».

Проте, такі зміни підзаконного нормативно-правового акту, а саме переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, посилання на який містять бланкетні диспозиції КК, із врахуванням рішення КСУ № 6-рп/2000 від 19 квітня

2000 року, справа № 1- 3/2000, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону і кримінально-правова норма залишається незмінною.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року

№ 653 є підзаконним нормативно-правовим актом, а не законом про внесення змін

до цього Кодексу, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до вимог ч. 6 ст. 3 КК цією постановою не вносились зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, постановою Кабінету Міністрів України, не є змінами до закону про кримінальну відповідальність, що виключає застосування ст. 5 КК та

ст. 58 Конституції України.

Наведене узгоджується із правовою позицією об`єднаної палати ККС ВС, викладеною

в постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 552/4770/19 (провадження

№ 51-1524кмо 24).

З урахуванням наведеного доводи прокурора щодо необхідності виключення

із мотивувальних частин оскаржених судових рішень вказівку на те, що канабіс та екстракт канабісу є особливо небезпечним наркотичним засобом, з огляду на те, що Закон України від 21 грудня 2023 року № 3528-ІХ, зважаючи на положення ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України, пом`якшує кримінальну відповідальність особи,

є неспроможними.

Постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 374, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх постановлення.

З урахуванням викладеного Суд не вбачає підстав для зміни оскаржених судових рішень внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність,

на що посилається прокурор у касаційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судових рішень, у касаційній скарзі

не наведено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3