ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу у кримінальному провадженні № 0000240 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосілки Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, працюючого в КП «Управляюча житлова компанія» Володимирської міської ради водієм, раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 24 травня 2024 року, в період часу з 02.00 год. по 04.00 год., знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_5 , що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 удари кулаками рук в обличчя та тулуб, а також ногою в спину.

В ході вчинення умисних протиправних дій ОСОБА_7 завдав по тілу потерпілої ОСОБА_5 не менше 13-ти умисних ударів та заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: гематом та синців обличчя, синців тулуба, лівого плеча, забійні рани обличчя, уламковий злам кісток носа, перелом коронки 11 зуба, вивих та рухомість П ст 21 зуба, повний вивих 42 зуба, які згідно висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до категорії: синці легких тілесних ушкоджень, забійні рани обличчя, уламковий злам кісток носа, перелом коронки 11 зуба, вивих та рухомість П ст 21 зуба, повний вивих 42 зуба легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні:

Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним частково. Суду надав пояснення, згідно яких 24 травня 2024 року він, з переписки в мобільному телефоні своєї дружини довідався про її зраду і розізлився. Зайшов в кімнату, де, на підлозі спала дружина з молодшим сином і 3 рази вдарив її долонею (дав ляпаса) правою рукою в ліву щоку, ліктем наніс 1 удар в область носу та губи. Ногами не бив. Ударів було декілька, але не 13. В судовому засіданні вибачився перед потерпілою.

В своїх показах обвинувачений фактично не оспорює факт нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій саме за обставин, вказаних в обвинувальному акті. При цьому ОСОБА_7 вказує на те, що його дії були спровоковані зрадою потерпілої.

Суд приймає покази обвинуваченого в частині визнання факту нанесення ударів потерпілій, оскільки ці покази повністю підтверджуються показами потерпілої та свідків.

При цьому суд не приймає покази обвинуваченого в частині способу нанесення тілесних ушкоджень (долонею) та їх кількість, оскільки дані обставини не підтвердилися під час слідства належними доказами.

Отак вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення фактично не спростовується його показами та підтверджується показами потерпілої, свідків та письмовими доказами у справі.

Згідно показів потерпілої ОСОБА_5 вона перебувала у шлюбі з обвинуваченим. Останнім часом у них з чоловіком були напружені сімейні стосунки. 24 травня 2024 року, приблизно о 02.00 години вона спала з молодшим сином на полу у вітальні і прокинулася від удару ногою в спину. Чоловік поставив її на коліна і кричав: «Проси вибачення». Бив в кімнаті, в коридорі, у ванній. Чоловік ходив за нею по всьому дому. Не віддавав їй телефон. Бив кулаками по обличчі, по носу, по губах, по спині. Ударів було приблизно 13. Побиття та крики продовжувалися протягом півтори двох годин.

Допитана в судовому засіданні в присутності психолога та законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила суду, що вона є донькою обвинуваченого та потерпілої. Вночі тато її розбудив і запитав пароль від маминого телефона. Вона йому повідомила. Трохи пізніше тато зайшов до кімнати, де, на підлозі спала мама з молодшим братом і вдарив маму ногою в бік. Далі вони билися, сварилися. Це тривало цілу ніч. Він її бив кулаками і ногами.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що потерпіла є її дочкою, а обвинувачений зятем. В травні 2024 року зранку, коли вона подзвонила дочці, та не відповіла. Тоді свідок, приблизно о 10.00 ранку, пішла до них додому і побачила, що її донька сидить в коридорі на підлозі. Обличчя у доньки було в крові та сильно опухле, в синяках, очей не було видно. Синці були також по тілу. Кров була на підлозі в кімнаті, в коридорі, у ванній. Дочка сказала, що її побив чоловік. Свідок подзвонила своєму синові у Львів і той повідомив в поліцію про події. Лікувалася донька близько 3-х тижнів. Потребує подальшої реабілітації.

Висновками судово-медичної експертизи № 52 від 29.05.2024 року встановлено факт отримання потерпілою тілесних ушкоджень в період, та способом що інкримінується ОСОБА_7 . Згідно висновків потерпілій нанесено тілесні ушкодження у вигляді: гематом та синців обличчя, синців тулуба, лівого плеча, забійні рани обличчя, уламковий злам кісток носа, перелом коронки 11 зуба, вивих та рухомість П ст 21 зуба, повний вивих 42 зуба, які згідно висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до категорії: синці легких тілесних ушкоджень, забійні рани обличчя, уламковий злам кісток носа, перелом коронки 11 зуба, вивих та рухомість П ст 21 зуба, повний вивих 42 зуба легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Згідно протоколу огляду місця події від 24.05.2024 року за місцем проживання обвинуваченого та потерпілої в АДРЕСА_1 в кімнаті, у ванній кімнаті виявлені сліди бурого кольору, схожі на кров. Виявлено одяг та полотенця зі слідами бурого кольору, схожі на кров. У ванній кімнаті виявлено вибитий зуб.

Тож враховуючи вищевикладене, не зважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченим суд вважає, що вина ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства.

Оцінивши вказані вище докази, суд приймає їх, як допустимі, оцінює їх, як належні та такі, що добуті законним шляхом, які узгоджуються між собою та не суперечать один одним, тому вважає, що факт скоєння ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення є доведеним під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В обвинувальному акті стороною обвинувачення, як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого вказані щире каяття та його активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (провадження № 51-3198км21), щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації; факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Так, суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття, оскільки ОСОБА_7 хоч і зазначив, що визнає свою вину, однак в ході судового розгляду заперечував частину із фактичних обставин справи, доведених під час судового розгляду, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, хоч і попросив вибачення у потерпілої, але при цьому не вжив жодного заходу щодо добровільного відшкодування спричиненої шкоди, не забезпечив можливості отримання нею медичної допомоги, натомість позбавив її такої можливості і не віддавав їй мобільний телефон.

У постанові Верховного Суду у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) зазначено, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, суд також не вбачає наявність такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки визначені Верховним Судом критерії не знайшли свого відображення як вході досудового слідства, так і в ході судового розгляду.

Як обтяжуючі покарання обставини суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше судимим не був, за місцем роботи характеризується позитивно, вже є розлученим, є працездатною особою, має постійне місце роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, відсутність пом`якшуючих та наявність двох обтяжуючих покарання обставин. Тому врахувавши все вищевикладене суд приходить до висновку про те, що достатнім та необхідним для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є покарання у виді виправних робіт із застосуванням обмежувальних заходів, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Судові витрати не заявлялися.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт за його місцем роботи з обов`язковим відрахуванням із суми заробітку 10% в дохід держави, строком на 1 рік.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_7 до органу пробації за місцем його проживання, для проходження програми для кривдників, строком на 3 місяці.

Запобіжний захід не обирати.

На вирок може бути подана апеляція учасниками процесу до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок буде вручено сторонам негайно.

Головуючий суддя: ОСОБА_10