Справа № 691/408/25
Провадження № 1-кс/691/8/25
У Х В А Л А

03 квітня 2025 рокум.Городище

Слідчий суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за клопотання/скаргою ОСОБА_2 , подана представником заявника, адвокатом ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю інших осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Черкаська спеціалізована прокуратура в сфері оборони Центрального регіону м.Черкаси, -

встановив:

03 квітня 2025 року ОСОБА_2 та представник заявника, адвокат ОСОБА_3 звернулися до Городищенського районного суду Черкаської області із клопотанням/скаргою в порядку ст.206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі інших осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Черкаська спеціалізована прокуратура в сфері оборони Центрального регіону м.Черкаси.

В обгрунтування клопотання/скарги, заявник ОСОБА_2 та його представник, адвокат ОСОБА_3 вказують, що в межах територіальної юрисдикції Городищенського районного суду Черкаської області знаходиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке б набрало законної сили й прямо б передбачало позбавлення його освободи з будь-якої іншої правової підстави. Так, 03 квітня 2025 року о 08 год.00 хв. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 був затриманий в м.Черкаси та доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 для оформлення документів і проходження ВЛК, проте в подальшому його протиправно позбавили волі і з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 так і не випустили до цього часу, тобто понад 8 годин, при тому, що особа має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13ч.1ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та скористатися таким не може, остільки його не допускають до кабінету для подання заяви на відстрочку, а тримають в окремій кімнаті військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дружина ОСОБА_2 та адвокат проінформували про цей факт Національну поліцію України відповідними заявами та здійснили виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_1 . Відібравши заяву представники поліції проявили повну бездіяльність та демонстративно ігнорували виконання ними вимог ст.2 Закону України «Про національну поліцію», що полягало у повній бездіяльності з охорони прав і свобод ОСОБА_2 , не протидіяли заходам які вчинялися представниками територіального центру, які мали ознаки злочину, без надання допомоги особі, яка з особистих, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребує такої допомоги. Саме з 08 год.00 хв. представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 вчинялися такі дії які можливо мають ознаки злочину передбаченого ст.146 КК України, незаконне позбавлення волі або викрадення людини і вчинялися вони групою осіб та можливо за попередньою змовою, способом небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_2 .. Документування затримання ніби здійснювалося представниками Національної поліції України, що прибули на виклик та представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також на встановлені стаціонарні камери відеоспостереження у приміщенні. Свавільне затримання або арешт визнані грубим порушенням прав людини, зокрема в Загальній Декларації прав людини, прийнятій 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН наголошено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. З системного правового аналізу статей КПК України можна дійти висновку, що загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини поширюються на будь-які випадки, незалежно від процедури, під час якої виникають відповідні обставини за якими особа позбавлена свободи, при цьому орган державної влади чи службова особа, які утримують особу під вартою, повинна довести існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду або наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи. Прийнято рішення звернутися до слідчого судді для зобов`язання службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та постановити ухвалу, якою зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 негайно звільнити ОСОБА_2 з покладенням контролю за виконанням на керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (а.с.1-8).

Опрацювавши клопотання/скаргу з додатками документів, яка подана в порядку кримінального процесуального провадження, зокрема ст.206 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за цим клопотанням/скаргою, виходячи з наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження (провадження в кримінальній справі), його зміст становлять діяльність органів держави, а саме: органів дізнання, досудового слідства, прокурора і суду, на які і покладаються виконання його завдань. Попри те, що ця діяльність охоплює також діяльність ще й інших учасників провадження - його суб`єктів, визначені кримінальним процесуальним законом завдання провадження в кримінальних справах покладаються саме на перелічені органи, оскільки держава відповідає перед людиною за свою діяльність, тобто діяльність своїх органів, а утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, як то визначено ст. З Конституції України. При цьому, завданням кримінального провадження визначено і захист не лише інтересів фізичних і юридичних осіб, а й інтересів публічних суспільства і держави, якщо кримінальне правопорушення посягало на них.

Кримінальне провадження - процесуальна діяльність органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді і суду у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення. Кримінальне провадження здійснюється стадійно. У ньому необхідно виділити такі стадії: внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; досудове розслідування; підготовче судове засідання; судовий розгляд і ухвалення судового рішення за його результатами; апеляційне провадження; касаційне провадження; перегляд судових рішень Верховним Судом України; перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами; виконання судових рішень. Одні з цих стадій є обов`язковими для кримінального провадження, інші мають факультативний характер і реалізуються залежно від наявності підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Європейський Суд з прав людини зазначив, "що основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою" ("Коем проти Бельгії" (2000 р.). У разі встановлення і підтвердження відповідним процесуальним актом (постановою про закриття кримінального провадження, виправдувальним вироком), що особа була необгрунтовано піддана кримінальному переслідуванню, затримана чи взята під варту, піддана іншим заходам процесуального примусу, вона підлягає захисту за допомогою реабілітації, а порушені її особисті чи майнові права мають бути відновлені, як визначає ст.130 КПК України.

Слідчий суддя - учасник досудового провадження, здійснює у встановленому законом порядку судовий контроль за дотриманням прав, свобод та законних інтересів суб`єктів провадження органами досудового розслідування і прокурором при застосуванні ними заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі затримання особи та вжиття запобіжних заходів на досудовому розслідуванні. Слідчий суддя дає дозволи (шляхом винесення ухвали) для проведення слідчих (розшукових) дій, які обмежують конституційні права громадян на недоторканність житла чи іншого володіння особи (обшук, їх огляд), недоторканність особи (відібрання біологічних зразків у разі відмови особи добровільно їх надати), для проведення окремих негласних (розшукових) дій; розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, відповідно до вимог, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Частиною 3 ст.26 КПК України, передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України. У статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Отже, відповідно до ч.1 ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Слідчим суддею із змісту клопотання/скарги встановлено і слід розуміти, що захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, громадянство України, місце проживання місто Черкаси Черкаська область, звернувся до слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області, в порядку ст.206 КПК України, в якій просить зобов`язання службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та постановити ухвалу, якою зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 негайно звільнити ОСОБА_2 з покладенням контролю за виконанням на керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

До Глави 18 КПК України входить ст. 206 КПК України, яка регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із клопотання/скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , не вбачається, що правові відносини, які виникли 03 квітня 2025 року в місті Черкаси за участі працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі норм ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підпадають під дію норм КПК України, тобто не встановлено, що ОСОБА_2 є затриманим в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним законодавством України.

Є обґрунтованим, що Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією росії проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст.102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Черкаської області. При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції закону від 18.05.2024 р. з наступними змінами і доповненнями, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Якщо слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З правового аналізу ст. 206 КПК України, слід зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

При цьому, виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, встановлений ст.303 КПК України.

Виходячи з обставин клопотання/скарги захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та вищевказаних правових норм, слідчий суддя приходить до висновку, що затримання громадянина працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_5 , та утримання його без відповідного судового рішення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства, а у разі, якщо такі дії мають ознаки кримінального правопорушення то з дотриманням загальних положень досудового розслідування, як визначає ст. 214 КПК України.

З врахуванням вищевикладеного, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення свободи ОСОБА_2 у випадку,, який не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального Кодексу України саме на час подачі клопотання/скарги за загальновідомих обставин адвокату ОСОБА_3 .. Якщо особу затримано або її позбавлено волі сторонніми особами, без відповідних правових підстав, то має місце вчинення кримінального правопорушення, і тому, лише тоді зацікавлені особи мають право подати скаргу до відповідних правоохоронних органів.

Також необхідно звернути увагу захисника, що клопотання/скарга має назву і стосується оскарження дій службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , а направлена для розгляду до Городищенського районного суду Черкаської області.

Згідно з приписами ч.1 ст.409 КПК України та п.6 ч.2 ст.412 КПК України, порушення правил підсудності являється істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення апеляційною інстанцією.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яке подане в порядку ст. 206 КПК України. Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу. Так, ч. 4 ст. 304 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо клопотання подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. Дотримуючись викладеного, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданим клопотанням/скаргою захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ..

Керуючись ст. ст.2,3,7,8,9,206,304,309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У відкритті провадження за клопотанням/скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_2 , в порядку ст.206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю інших осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Черкаська спеціалізована прокуратура в сфері оборони Центрального регіону м.Черкаси - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати учасникам у справі, для відому.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1