Справа №212/1082/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,,

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000077 від 17 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України стосовно:

ОСОБА_4 , який 16 травня 1948 року народився у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, здобув середню освіту, пенсіонер, одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисниці ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 16.01.2025, працюючи оператором авто мийки самообслуговування «Сам Мой», розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 1А, звернув увагу на транспортний засіб - автомобіль марки «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус-D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, належний ОСОБА_7 , який зберігався поряд з місцем роботи ОСОБА_4 , на прилеглій території, мав пошкодження внаслідок пожежі, та перебував не на ходу. Після чого, в останнього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, з метою подальшого обернення його на свою користь та особистого збагачення.

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи дозволу власника на користування та розпорядження ним, діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 16.01.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час зателефонував за номером телефону, вказаним в оголошенні, яке знайшов у відкритому доступі, для виклику спеціалізованого вантажного автомобіля з краном-маніпулятором, та домовився про перевезення автомобіля марки «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус-D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, належний ОСОБА_7 . У подальшому, після приїзду водія ОСОБА_8 на спеціалізованому вантажному автомобілі з краном-маніпулятором, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 1А, ОСОБА_4 зустрів його, та ввівши в оману, запевнивши в тому, що він є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус-D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, належного ОСОБА_7 , повідомив про необхідність перевезення зазначеного транспортного засобу до пункту прийому металобрухту, з метою подальшої його здачі та отримання за це грошових коштів. Громадянин ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , виходячи з довіри до останнього, завантажив транспортний засіб «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус-D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, до кузова спеціалізованого вантажного автомобіля, на якому приїхав. Після чого, ОСОБА_4 сів разом з водієм ОСОБА_8 до зазначеного автомобіля, та поїхав з місця скоєння злочину. У подальшому, ОСОБА_4 , посилаючись на свій похилий вік, звернувся до ОСОБА_8 з проханням самостійно перемістити транспортний засіб до найближчого пункту прийому металобрухту, та отримані грошові кошти привезти йому. ОСОБА_8 погодився, та того ж дня, приблизно о 16:10, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, відвіз вищевказаний автомобіль до пункту прийому металобрухту, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, 36Т, здавши його на металобрухт, і отримавши за це грошові кошти у розмірі 6000 гривень, які далі передав ОСОБА_4 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, біля будинку №3А.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем марки «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус-D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, належним ОСОБА_7 , вартість утилізації якого, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-25/3544-АВ від 24.01.2025 становить 9284,00 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

У кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисниця ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду. Потерпілий надав письмову заяву в якій не заперечував щодо укладення угоди.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини передбачені ч. 4 ст. 185 КК України по ступеню тяжкості відносяться до нетяжких злочинів.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 .

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину за ч. 1 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 , повинен понести за вчинене кримінального правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дітей на утриманні немає, раніше не судимий.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості , правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень: процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_4 на користь держави; цивільний позов не подано; долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2025 року у кримінальному провадженні за № 000077від 17 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з випробувальним строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz», 312D-П18, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- код НОМЕР_2 , тип: мікроавтобус - D, з дизельним двигуном об`ємом 2874 куб.см, знищений внаслідок пожежі - повернутий потерпілому під зберігальну розписку, залишити власнику, дозволивши використовувати на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-25/3544-АВ від 24.01.2025 року у сумі 3183,60 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9