Справа № 643/5572/25
Провадження № 1-кс/643/1859/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000415 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України,-

установив:

З представлених суду матеріалів убачається, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві за процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 від 25.05.2023 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України.

09.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 189 КК України - вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів потерпілого, а також розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та вчиненні вказаних дій повторно;

- ч. 2 ст. 353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, з використання службового посвідчення працівника правоохоронного органу;

- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у пособництві одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а також в інтересах третьої особи, з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та вчиненні вказаних дій повторно.

09.04.2025 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 має на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Прокурор просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що може бути застосований до підозрюваного, накласти арешт на частку квартири, яка належить підозрюваному на праві власності, розгляд клопотання проводити без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту та не допущення відчуження зазначеного в клопотанні майна, розглянути клопотання за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, слідчий суддя розглянув клопотання без їх повідомлення.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як убачається з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності.

Санкцією частини 4 статті 189 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Санкцією частини 3 статті 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

На підставі викладеного слідчим суддею встановлена наявність підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки вказане додаткове покарання є обов`язковим та прямо передбачено санкціями частин статей КК України, за якими ОСОБА_4 повідомлено про підозру, тому належне підозрюваному майно має бути арештоване.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурором відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України доведена необхідність накладення арешту на вказане майно і наявність правової підстави для арешту майна, таким чином клопотання є обґрунтованим та має бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної часткової власності, шляхом заборони відчуження та розпорядження, з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1