Справа № 459/1553/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/64/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2024 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановив:

вищенаведеним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Вирішено питання з речовими доказами, цивільним позовом та судовими витратами.

Не погоджуючись з цим вироком обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2024 року змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому більш м`яке покарання.

Стверджує, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Обвинувачений вважає, що суд при призначенні йому покарання належним чином не врахував пом`якшуючі покарання обставин.

Просить взяти до уваги його молодий вік і те, що через введений в Україні воєнний стан він не може працевлаштуватися.

При апеляційному розгляді обвинувачений подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів підтримав, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України , за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно з поданою апеляційною скаргою обвинувачений вважає призначене йому покарання надто суворим та просить призначити більш м`який розмір покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого щодо призначеного йому покарання, колегія суддів приходить до висновку, що призначене місцевим судом ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відповідає вимога ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання місцевим судом у повні мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу винного, який не працює, на диспансерному обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, скарг від сусідів стосовно нього не поступало; раніше судимий за однорідний злочин, наявність обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім цього судом враховано те, що ОСОБА_6 неодноразово ухилявся від явки до суду під час розгляду справи, у зв`язку з чим ухвалами суду від 21.05.2024 та 24.09.2024 було оголошено його в розшук.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, передбачено покаранняу виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі, що є мінімальним розміром для даного виду покарання, встановленому у санкції інкримінованого йому злочину, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 , є особою молодого віку, однак ніде не працює та не займається суспільно-корисною працею.

Покликання обвинуваченого в апеляційний скарзі на те, що він не може знайти роботи через введений в Україні воєнний стан, не є підставою для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання.

При апеляційному розгляді не встановлено підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України більш м`якого покарання ніж призначено місцевим судом.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає, оскільки не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, зокрема у частині призначеного обвинуваченому покарання.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: