Номер провадження 11-сс/816/41/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

Четвертим СВ ( з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000188 від 20 вересня 2024 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вказане клопотання прокурора вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої підозри ОСОБА_7 та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2024 року, клопотання прокурора задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30 грудня 2024 року включно з визначенням розміру застави, що становить сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідає 121 120 грн.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме з 11 год. 45 хв. 31 жовтня 2024 року.

У разі внесення застави, після звільнення з-під варти, до 30 грудня 2024 року включно, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000188 від 20 вересня 2024 року; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що всі необхідні слідчі дії із потерпілим, органом досудового розслідування виконані і зафіксовані документально, а тому підозрюваний ОСОБА_7 не матиме фізичної можливості впливати на потерпілого або на хід проведення якихось інших слідчих дій, так як вони вже проведені.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації і проживання, сталі соціальні зв`язки (матір, сестру), а також враховуючи тотальні перевірки транспортних засобів на дорогах України, які пов`язані з введенням воєнного стану в Україні, останній не матиме можливість залишити місце реєстрації з ціллю уникнути проведення досудового слідства та суду.

Таким чином, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у відповідності до КПК України є підставою для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою як виключного запобіжного заходу. Належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням або обмеженням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, на судове засідання не з`явився. Відповідно поданої заяви, останній просить апеляційний розгляд проводити у його відсутність, вимоги поданої апеляційної скарги вважає необґрунтованими.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого прокурором клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000188 від 20 вересня 2024 року, 01 листопада 2024 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 жовтня 2024 року, протоколу допиту потерпілого від 31 жовтня 2024 року, протоколу ідентифікації, огляду, копіювання та вручення грошових коштів від 26 жовтня 2024 року, додатку до протоколу, які є достатніми на даній стадії провадження, доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що підозрюваному у разі визнання його винуватим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років, з конфіскацією майна, а тому доведено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є підтвердженим, оскільки тяжкість ймовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000р, у рішенні ЄСПЛ «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Доводи захисника про неможливість підозрюваним ОСОБА_7 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку із веденням воєнного стану на території України, є неспроможними, оскільки вказане не перешкоджає можливість підозрюваним переховуватись на території України, у тому числі, на тій частині території країни, яка не підконтрольна органам державної влади у зв`язку з тимчасовою окупацією.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на потерпілого в даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування триває, а тому підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може здійснювати на нього незаконний вплив, з метою зміни його показів вже в суді під час судового розгляду.

Окрім цього, колегія суддів зауважує про те, що відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України, суд ухвалює рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими саме під час судового розгляду та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Так, надані покази потерпілого під час досудового розслідування не мають жодного юридичного значення для суду під час розгляду кримінального провадження та ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлюється професійними навиками підозрюваного, який працюючи в правоохоронних органах, має сталі зв`язки з працівниками Сумського РУП ГУНП в Сумській області та має досвід щодо здійснення досудового розслідування в кримінальних провадженнях.

Наявність вище перелічених ризиків стверджується тим, що встановлені на даний час обставини провадження, відсутність відомостей щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, у тому числі утриманців, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, свідчить на користь існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, колегія суддів зауважує про те, що наявність у підозрюваного ОСОБА_7 постійного місяця проживання, не спростовує висновку слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вказана обставина існувала на момент вчинення підозрюваним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та не стала стримуючим фактором для підозрюваного.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави підозрюваному ОСОБА_7 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в сумі 121 120 гривень в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4