Справа № 638/2636/24
Провадження № 1-кс/638/755/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000099 за ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2025 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000099 за ч. 4 ст. 358 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2024 у справі № 638/2636/24 та передання автомобіля марки «Мерседес Бенс» моделі «С-180» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 » на потреби Збройних сил України, а саме ВЧ НОМЕР_3 .

У судове засідання заявник, дізнавач, прокурор не з`явилися, про слухання справи повідомлялися, ОСОБА_3 надав суду заяви про розгляд клопотання без його участі.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінально провадження № 0000099 від 07.02.2024, дійшов до наступного.

В провадженні сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099, за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

06.02.2024 року в період часу з 14-20 год. по 14-45 год. старшим дізнавачем ХРУП №3 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_4 в присутності понятих на парковому місці за адресою: м.Харків, вул.Космічна, 16 виявлено та вилучено автомобіль марки «Мерседес Бенс» моделі «С-180» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія « НОМЕР_4 » зеленого кольору, марки «Мерседес Бенс» моделі «С-180» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 ». В ході перевірки облікових даних було встановлено, що свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія «САТ» номер « НОМЕР_5 » належить транспортному засобу "Сузукі гранд вітара".

Постановою старшого дізнавача СД Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 07.02.2024 року зазначено майно визнано речовими доказами.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2024 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на вказане майно.

Постановою дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 13.02.2025 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 07.02.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Таким чином, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що на даний час відпала потреба у накладені арешту, який був застосований слідчим суддею 19.02.2024 року в межах кримінального провадження №0000099 від 07.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, а відтак накладений раніше арешт підлягає скасуванню.

Щодо клопотання про передачу транспортного засобу на потреби Збройних Сил України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ч. 9 ст. 100 КПК про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що статтею 174 КПК не передбачено спосіб виконання ухвали про скасування арешту у виді надання зобов`язання чи розпорядження службовим особам здійснити дії щодо передачі або розпорядження таким майном.

Натомість, п.4 ч.1 ст. 169 КПК України передбачено, у разі скасування арешту майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Відтак, положення КПК України встановлюють, що у разі скасування арешту майно має підлягати поверненню його власнику, а зобов`язання зберігача майна повернути його конкретній особі, особливо у випадку повернення не власнику майна, виходить за межі повноважень слідчого судді.

Слідчий суддя зауважує, що стаття 319 ЦК України передбачає права власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Будь-яких вагомих обставин неможливості реалізації права розпоряджатися майном у зазначений соціально важливий спосіб самостійно власником майна не наведено, а тому слідчий суддя вважає, що власник майна може самостійно передати автомобіль на потреби Збройних Сил України, оскільки, у даному кримінальному провадженні у слідчого судді відсутні повноваження для вирішення клопотання в частині передання транспортного засобу іншій особі або установі.

Також, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 554/2506/22 зазначала, що частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» ( lex posterior generalis non derogat priori speciali ). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Саме із таких настанов виходить ОП ККС щодо застосування приписів ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000099 за ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000099 від 07.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, на майно виявлене та вилучене під час проведення огляду місця події 06.02.2024 року в період часу з 14 год. 20 хв по 14 год. 45 хв. за адресою: м.Харків, вул.Космічна, 16, а саме:

автомобіль марки «Мерседес Бенс» моделі «С-180» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія « НОМЕР_4 » зеленого кольору, марки «Мерседес Бенс» моделі «С-180» номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1