Справа № 716/1834/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року місто Заставна

Слідчий суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділення №1 (м.Заставна) СВ Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003197 від 19.10.2022 року за ч.1 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2024 скаржник ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області із скаргою на рішення начальника відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 29.10.2024 про закриття кримінального провадження №00003197 від 19.10.2022 за ознаками ст.146 ч.1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні особа, яка 25.06.2016 затримала ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що 25.06.2016 ОСОБА_6 незаконно затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, яке він не вчиняв, а потім на підставі суперечливих показань потерпілого, свідків судом ухвалено про причетність його до вчинення кримінального правопорушення та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру з утриманням в психіатричній лікарні. Враховуючи, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження за ст.146 ч.1 КК України прийнята без з`ясування обставин, що мають істотне значення, а також є невмотивованою, просив її скасувати.

Ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.12.2024 відкрито провадження за скаргою, призначено її розгляд.

Захисник скаржника адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його та скаржника відсутності. Скаргу підтримав.

Начальник відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності на підставі наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження. Просив відмовити у скарзі за її необґрунтованості.

З огляду на вказане, слідчий суддя, беручи до уваги положення статей 22, 26 КПК України у частині того, що учасники судового провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та норми його ч.3 ст.306, яка регламентує, що неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не перешкоджає розгляду провадження, з врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, який подав скаргу, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду такої, до слідчого судді не з`явився, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути цю скаргу у відсутності скаржника та уповноваженого слідчого.

Вивчивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження подані слідчим, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме у запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч.2 ст.1 КПК України).

Одним із складових елементів такої засади як «верховенство права» є застосування належної процедури - «fair procedure» (в європейській системі) та «dut procyes» (в американській системі), дотримання якої, серед іншого, передбачає, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що 25.06.2016, о 14:30 годині, в селі Кулівці Чернівецького району Чернівецької області, на підставі ст.208 КПК України затримано ОСОБА_6 . Підставою для затримання стали свідчення очевидця, що саме ця особа вчинила злочин, а також сукупність очевидних ознак на тілі, одязі.

Про затримання ОСОБА_6 складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.06.2016.

Згідно протоколу затримання, 25.06.2016, об 11:00 в селі Кулівці на території Кулівецького чоловічого монастиря між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виник конфлікт в ході якого останній наніс кілька ударів ножем ОСОБА_7 в область тулуба, спричинивши тілесні ушкодження.

25 червня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення №0000204 від 25.06.2016, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.06.2016 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 години 30 хвилин 24 серпня 2016 року.

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020 до ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000204 від 25.06.2016 за ознаками ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України»; запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку залишено без змін до набрання законної сили ухвалою.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною каргою, в якій, посилаючись на суперечливість показань свідків, потерпілого, які не були усунуті в ході розгляду справи, порушення права на захист, просив відмовити у застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру, закрити кримінальне провадження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково: ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020 змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали посилання на спрямованість умислу та мотивів суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_6 ; перекваліфіковано суспільно-небезпечне діяння із ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

Застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у психіатричному закладі із суворим наглядом. В решті ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020 залишено без змін.

Посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, захисник звернувся з касаційною скаргою. Скарга мотивована неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, постановою Верховного Суду від 03.08.2023 ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022 кримінальному провадженні №0000204 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України залишено без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Водночас, 18.10.2022 на адресу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області надійшла ухвала слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці про внесення відомостей до ЄРДР в інтересах ОСОБА_3 за те, що 25.06.2016 невстановлені особи в селі Кулівці незаконно затримали її сина ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

19.10.2022 внесено відомості до ЄРДР за №0003197 за ознаками ст.146 КК України за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_6 .

Визначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.146 КК України.

Постановою начальника відділення №1 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП Чернівецької області ОСОБА_4 від 29.10.2024 кримінальне провадження №0003197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що в діях особи, яка 25.06.2016 затримала ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.1 КК України не встановлено.

Слід зазначити, що згідно з частинами 1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, на слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно з роз`ясненнями, котрі містяться в розділі 3 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року за №9-49/0/4-17 про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження, слідчі судді враховують положення ч.2 ст.9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа названого виду оскарження процесуального рішення дізнавача, слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Як визначено у ч.5 ст.110 КПК України, постанова дізнавача, слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (статті 9, 283, 284 КПК України).

Слідчий суддя схиляється, що вищезазначені вимоги процесуального закону були дотримані начальником відділення №1 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП Чернівецької області ОСОБА_4 під час розслідування кримінального провадження, вочевидь прийнято правильне рішення про його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.146 КК України, полягає у триманні особи в місці, де вона взагалі не бажає або більше не бажає перебувати, або в поміщенні її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього та є злочином з прямим умислом, коли особа усвідомлює, що за законом вона не має права позбавляти волі чи викрадати іншу особу, але бажає це зробити.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження №0003197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України, детально процитовано саму статтю ч.1 ст.146 КК України і всі її елементи (склад), зазначено, що 25.06.2016 ОСОБА_6 дійсно було затримано на підставі ст.208 КПК України всупереч його волі, втім, це не утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.1 КК України.

Відповідно до ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у випадку, зокрема, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу; про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого; протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Відповідно до ст.211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

З протоколу затримання ОСОБА_8 від 25.06.2016 вбачається, що 25.06.2016, о 14:30 ОСОБА_6 затримано в селі Кулівці Чернівецького району Чернівецької області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України за фактом завдання ударів ножем в область тулуба ОСОБА_7 на території чоловічого монастиря, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження. Підставою для затримання стала вказівка потерпілого, що саме ця особа вчинила злочин та сукупність ознак тілі, одязі особи. Підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено зрозумілою для нього мовою про підстави затримання, роз`яснено процесуальні права затриманого; про затримання ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_6 ..

Вказаний прокол за своєю формою та змістом відповідає положенням ст.208 КПК України, складений та підписаний уповноваженою особою. В графі «зауваження, скарги» протоколу затримання записи відсутні.

Злочин, за підозрою у вчиненні якого затримано ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі.

Підсумовуючи викладене, затримання 25.06.2016 ОСОБА_6 відбулося уповноважено особу, з передбачених законом підстав. Про затримання ОСОБА_6 на виконання вимог ст.208 КПК України складено відповідний протокол.

За таких обставин, безпідставно вважати, що 25.06.2016 о 14:30 годині на території селі Кулівці Чернівецького району Чернівецької області відбулося позбавлення волі ОСОБА_6 або його викрадення.

Під час затримання ОСОБА_6 уповноважені особи діяли в межах наданих їм КПК України повноважень.

При цьому, на висновки суду не впливає, чи було допитано слідчим свідків, на допиті яких наполягала сторона захисту.

Під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ст.121 ч.1 КК України судами всіх інстанцій досліджувалися докази вчинення ОСОБА_6 інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, в тому числі показання потерпілого, свідків, неодноразово здійснювалися їх аналіз та оцінка.

Жодним судом ознак незаконного затримання ОСОБА_6 25.06.2016 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України встановлено не було, не дивлячись на те, що вказані обставини були предметом оскарження та, відповідно, неодноразового дослідження судами.

Строки затримання ОСОБА_6 , визначені ст.211 КПК України, також порушені не були. Після затримання о 14:30 25.06.2016 ухвалою слідчого судді від 27.06.2016 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14:30 24.08.2016.

Втім, доводи скарги і не пов`язуються з незгодою з діями працівників поліції під час затримання визначеними КПК України. На переконання слідчого судді вони зводяться до незгоди особи з її затриманням за вчинення злочину, якого, як вона стверджує, не вчиняла.

Однак, вказані обставини спростовуються ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020, якою до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України»; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022, якою ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020 змінено; постановою Верховного Суду від 03.08.2023, якою ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівців від 22.12.2020, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2022 кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 №0000204 від 25.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України залишено без змін.

Отже, скарга ОСОБА_3 пов`язана з незгодою з рішеннями судів, якими до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, її доводи не свідчать про незаконність затримання ОСОБА_6 , а отже не утворюють в діях особі, які його затримали 25.06.2016 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.146 КК України.

Враховуючи викладене, в задоволенні скарги ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_5 , на рішення начальника відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 від 29.10.2024 про закриття кримінального провадження №00003197 від 19.10.2022 за ознаками ст.146 ч.1 КК України слід відмовити, оскільки в даному випадку слідчим прийняте вмотивоване рішення на підставі зібраних доказів та їх оцінки. Єдиним рішенням слідчого рішенням могло бути рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146 КК України, на підставі пункту 2 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись статтями 107, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника відділення №1 (м.Заставна) СВ Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0003197 від 19.10.2022 року за ч.1 ст.146 КК України відмовити.

Вступна та резолютивна частина ухвали постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена 09.12.2024 року.

Повний текст ухвали проголошений 11.12.2024 о 14:30 годині.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1