ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/160/25
Провадження №1-кс/477/242/25
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

21 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000065 від 24 січня 2025 року, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Миколаєві Миколаївської області, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працює оператором комп`ютерного набору КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, не одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2025 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 24 квітня 2025 року підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000065 від 24 січня 2025 року.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000065 від 24 січня 2025 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 січня 2025 року о 13.27 годині на перехресті проспекту Миру та вулиці 1-ша Лінія в м. Миколаєві, внаслідок якої водій та пасажир транспортного засобу отримали тілесні ушкодження від яких померли, з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною третьою статті 286 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 24 січня 2025 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України, а ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2025 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 24 березня 2025 року.

У свою чергу, як вказує слідчий у поданому клопотанні досудове розслідування неможливо закінчити до дати закінчення терміну дії запобіжного заходу, так як для цього необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на збирання доказів та проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування усіх обставин справи.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, за змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідчий ОСОБА_3 просить продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 квітня 2025 року.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що на даний час продовжує існує ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду; ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити, указувавши про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати відносно нього менш тяжкий запобіжний захід, зокрема і домашній арешт.

Захисники підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні також заперечували проти задоволення клопотання слідчого,посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, а враховуючи, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце роботи, а також перебуває у фактичних шлюбних відносинах, вважали можливим застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000065, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 24 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 24 січня 2025 року близько 13:27 год., водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Infiniti Q60 S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Миру в м. Миколаєві, яка має по дві смуги руху у кожному напрямку відокремлених між собою дорожньою розміткою 1.3 Розділу 34 ПДР України, в бік регульованого світлофорними об`єктами перехрестя проспекту Миру з вул. 1-ша Лінія.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.10, 13.1 та дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, проігнорував вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 ПДР України, що позначає межі смуг у попутному напрямку, та всупереч цьому рухався, займаючи одночасно дві смуги, при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював зупинку перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп - лінія» Розділу 34 ПДР України, на зелений (у режимі миготіння) сигнал світлофора, та який він об`єктивно міг виявити та мав таку можливість, залежно від обраної швидкості руху та дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «Infiniti Q60 S», реєстраційний номер НОМЕР_1 із задньою частиною вищевказаного автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та в процесі після контактного переміщення на жовтий сигнал світлофора здійснив виїзд на дане регульоване перехрестя, де допустив зіткнення із правою частиною автомобіля «ВАЗ 2106»,реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухаючись йому на зустріч виконував маневр повороту ліворуч на вул. 1-ша Лінія.

В результаті ДТП пасажирка автомобіля «ВАЗ 2106», ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинула на місці пригоди, а водій зазначеного автомобіля ОСОБА_10 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_12 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.10, 13.1 та дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

У цьому кримінальному провадженні 24 січня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області віл 25 січня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 березня 2025 року без можливості звільнення під заставу.

Зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області віл 25 січня 2025 року вбачається, що обираючи запобіжний захід, судом було досліджено надані органом досудового розслідування докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинення інкримінованого йому діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 11 березня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 24 січня 2025 року продовжений до 24 квітня 2025 року включно.

Оскільки строк дії запобіжного заходу визначений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області віл 25 січня 2025 року закінчується 24 березня 2025 року, а кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення дії ухвали слідчого судді, слідчий ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження такого строку.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Описані у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Долучені до клопотання прокурором докази, зібрані у ході досудового розслідування, зокрема: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 січня 2025 року та схема до нього; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ; відеозаписи з камер зовнішнього спостереження ділянки дороги та протокол огляду відеозапису; висновки судових автотехнічних експертиз; висновок транспортно-трасологічної експертизи та іншими доказами, які у своїй сукупності підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, тому доводи сторони захисту щодо допущення порушень та неточносте під час проведення досудового розслідування слідчим суддею відхиляються.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, оскільки оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті.

Такі об`єктивні дані, які пов`язують особу підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків.

Також слідчим суддею враховується і те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває та в його межах триває збір доказів, у зв`язку з чим можуть призначатися експертизи, обстеження, проводитися слідчі дії, тощо, за наслідками яких може бути повідомлено про підозру й інших осіб, та/або про зміну підозри осіб, які вже повідомлені про підозру у цьому кримінальному провадженні.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчим ОСОБА_3 до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування та ризик незаконного впливу на свідків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи доводи клопотання органу досудового розслідування з долученими до клопотання матеріалами на предмет продовження існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про його наявність, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України. Зокрема, санкція частини третьої статті 286 КК України відносить цей злочин до тяжкого кримінального правопорушення, та за нього передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, підозрюваний може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Вказаний ризик оцінюється слідчим суддею з урахуванням того, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також і те, що підозрюваний не одружений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має.

Доводи сторони захисту щодо наміру підозрюваного укласти шлюб, не свідчать про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та може вказувати про його намагання у такий спосіб спростувати наявність указаного ризику.

Слідчим суддею на даному етапі кримінального провадження не отримано належної інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці. Тобто ризик передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України продовжує існувати і на даний час.

Також слідчим та прокурором доведено, що продовжує існувати інший ризик, передбачений частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які надали покази проти нього оскільки матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, які були як очевидцями подій за яких було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, так і очевидцями подій, що передували вчиненню кримінального правопорушення, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь.

Доводи сторони захисту наведенні у спростування цього ризику слідчим суддею відхиляються, оскільки зацікавленість свідків є припущенням сторони захисту та нічим об`єктивним не підтверджена.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих.

Доказів, що надавали б можливість інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України стороною захисту не надано.

Мета і обставини, що були підставою для застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними.

Слідчим суддею також враховується, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (частина перша статті 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, в тому числі цілодобовий, надання підозрюваного на поруки особам, що заслуговують на довіру, а також особисте зобов`язання, з огляду на сукупність встановлених вище обставин, не зможуть запобігти встановленим ризикам, однак зможуть завадити виконанню завдань кримінального провадження, оскільки пов`язані з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, тощо.

З урахуванням вищевикладеного та обставин провадження, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів долучених слідчим до клопотання слідчому судді, вбачається достатньо відомостей про обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує специфіку кримінального правопорушення, методика розслідування якого вимагає послідовності і проведення значної кількості процесуальних дій.

Доводи слідчого щодо існування низки обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали мають ґрунтовні підстави, оцінку яким надано прокурором при продовженні строків досудового розслідування.

Так слідчим суддею враховано об`єм кримінального провадження, значний перелік слідчих та розшукових дій що необхідно провести у цьому кримінальному провадження, зокрема проведення низки експертиз, проведення аналізу отриманої за наслідками вчинення вищевказаних дій інформації.

При цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 24 квітня 2025 року.

Наявність обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками кримінального провадження та потребами досудового розслідування на думку слідчого судді свідчить про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 з урахуванням вищезазначених обставин.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 відповідно до критерію тяжкості, що визначений у статті 12 КК України відноситься до тяжкого злочину та згідно установлених слідчим суддею обставин спричинив загибель ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України, а саме продовженням існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, відсутністю тієї сукупності обставин, що свідчили б про міцність у підозрюваного соціальних зв`язків, які могли б утримати його в належній процесуальній поведінці, слідчий суддя вважає, що обставини про відсутність підстав для визначення підозрюваному застави на даний час не змінилися.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 квітня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_15