Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/101/25
Єдиний унікальний №733/187/25
Ухвала

про продовження застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

25 березня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 та

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Ічня клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000025 від 25 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Чернігівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , генерального директора ТОВ «Г- Оіл Агро» зі слів, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

установив:

24 березня 2025 року слідчий СВ ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області з клопотанням, погодженим із прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 25 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 30 діб, тобто до 23 квітня 2025 року.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 24 січня 2025 року приблизно о 22-30 год ОСОБА_3 , маючи умисел на вчинення розбійного нападу, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном, прибув до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 , маючи при собі заздалегідь підготовлені для здійснення розбійного нападу вогнепальний пристрій, ніж, клейкий армований скоч, пластмасові стяжки та стамеску, проник до вказаного вище господарства, перелізши через паркан, де на подвір`ї господарства біля літньої кухні побачив ОСОБА_8 . У послідуючому, використовуючи заздалегідь підготовлений для здійснення розбійного нападу - вогнепальний пристрій ОСОБА_3 здійснив напад на ОСОБА_8 , а саме: з метою залякування потерпілого, а також унеможливлення здійснення ним фізичного опору, здійснив один постріл в сторону ніг ОСОБА_8 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення верхньої частини лівого стегна. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 14.03.2025 року № 51 потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення верхньої третини лівого стегна. Дані тілесні ушкодження в сукупності належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які виникли від дії заряду вогнепальної зброї та по давності можуть відповідати 24.01.2025 р. У послідуючому ОСОБА_3 , реалізувавши злочинний намір на збройний напад на потерпілого ОСОБА_8 , не знайшовши при потерпілому грошових коштів та іншого майна, що могли б задовольнили корисливі мотиви підозрюваного, переліз через паркан та зник у невідомому напрямку. Окрім цього, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, знайшов та привласнив предмет схожий на вогнепальну зброю пістолет Макарова (промислового виробництва). Продовжуючи свої дії, спрямовані на незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно зберігав вогнепальну зброю 9-мм. пістолет Макарова (промислового виробництва) у невідомому для досудового розслідування місці, без передбаченого законом дозволу. У подальшому 24 січня 2025 року приблизно о 22-30 год в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, вул. Грушевського, 8 було виявлено та вилучено предмет схожий на вогнепальну зброю пістолет Макарова та патрони в кількості 7 шт., які були споряджені в магазині, на якому виявлено слід пальця руки розміром 23x42 мм, який згідно висновку експерта від 31.01.2025 року № СЕ-19/125-25/1475-Д співпадає зі слідом пальця руки розміром 30x39 мм залишеним на дактилокарті на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно висновку експерта № СЕ-19/125-25/1413-БЛ від 06.02.2025 року наданий на дослідження предмет схожий на вогнепальну зброю пістолет Макарова є бойовим 9-мм пістолетом Макарова (ТІМ) промислового виробництва. У даному пістолеті змінене штатне руків`я на тактичне торгової марки ТАВ ПЕРЕП8Е та саморобним способом, на затворі, рамці та магазині видалені номерні позначення. Предмети схожі на патрони калібром 9 мм у кількості 7 шт. є боєприпасами, а саме: пістолетними патронами 3 із них із кулями зі свинцевими сердечниками виробництва Луганського патронного заводу Україна, 2005 року випуску, а 4 з них із кулями зі свинцевими сердечниками виробництва Барнаульського патронного заводу, росія.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та залишити своє місце проживання, так як ніде не працює, не має офіційного джерела прибутків, вчинив особливо тяжкий злочин, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавленні волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, яке обґрунтовується тим, що свідки кримінального правопорушення, з числа залучених при затриманні, проведенні обшуку та іншого ряду слідчих розшукових дій, потерпілий, члени його сім`ї відомі підозрюваному, а тому існує обґрунтований ризик втрати слідством доказів у кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути вираженим у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій та продовженні злочинної діяльності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як продемонстрував свою схильність до незаконного збагачення шляхом вчинення тяжких злочинів, а тому може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 , при цьому наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, які виключають на даний час можливість застосування до ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

24 березня 2025 року до суду із заявою звернувся адвокат ОСОБА_4 , в якій просить відмовити у задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистої поруки адвоката ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ОСОБА_3 позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має соціальні зв`язки, так як є підприємцем та користується повагою серед колег. Крім того, останній не має на меті жодним чином ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або здійснювати злочинну діяльність. Адвокат ОСОБА_9 ручається за належну поведінку та явку ОСОБА_3 за викликом і зобов`язується при необхідності доставити його в суд або до слідчого на першу про те вимогу. Також зазначає, що він є адвокатом більше 22 років та Головою Адвокатського об`єднання «АМАТ», з 2015 року автором та ведучим щотижневої радіопрограми «За Законом Зобов`язані», з 2017 року Заступником Голови Кваліфікаційної Палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, Заступник Голови комітету захисту гарантій адвокатської діяльності Ради адвокатів Київської області, з грудня 2016 року Виконавчий директор ГО «Академія Економіко-Правових наук», з березня 2021 року є членом Громадської ради при Міністерстві юстиції України, з лютого 2022 року Головою комітету з питань дотримання прав та свобод людини, міжнародного співробітництва та адаптації законодавства України до права ЄС, надання правової допомоги Громадської ради при Міністерстві юстиції України, та є постійним експертом та консультантом різних програм Ради Європи та Держдепартаменту США в Україні, громадським діячем, користується повагою серед колег, є ветераном та лицарем адвокатури, має нагороди та подяки, а також має досвід поручителя у справах про застосування стосовно підозрюваних запобіжних заходів.

Також 24 березня 2025 року від захисника підозрюваного ОСОБА_4 до суду надійшло письмове заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , з посиланням на те, що на даний час ризики відповідно до ст. 177 КПК України стосовно ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні відсутні, яким стороною обвинувачення не надано детального обгрунтування та не проведено належним чином їх аналіз, у зв`язку з чим вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 не має на меті жодним чином ухилятися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність та просить врахувати, що ОСОБА_3 має стійкі соціальні зв`язки, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, а також вирішити питання щодо визначення останньому розміру застави. У зв`язку з викладеним вище захисник підозрюваного просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт (або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою) із застосуванням електронних засобів контролю та визначенням ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний у судовому засіданні з приводу пред`явленої йому підозри відмовився давати будь-які пояснення, а з приводу клопотання про продовження застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував проти його задоволення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та просив змінити даний вид запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю або ж застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки адвоката ОСОБА_4 , при цьому підтримав своє письмове заперечення на клопотання прокурора, яке просив врахувати і задовольнити його із зазначених у ньому підстав, при цьому зазначив, що під час продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення було грубо порушено права підозрюваного, передбачені ч. 3 ст. 295 КПК України, так як копія відповідного клопотання не була вручено підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування. Разом з тим, клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам ч. 3 ст. 184 КПК України, так як підозрюваному та його захиснику не були надані всі копії матеріалів, поданих разом з клопотанням, зокрема, копії постанови про продовження строку досудового розслідування. Крім того, у самому клопотанні не зазначено перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, а також дослідивши матеріали додані до клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 25 березня 2025 року включно з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 25 березня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 25 січня 2025 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

25 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 25 січня 2025 року.

15 березня 2025 року ОСОБА_3 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області від 22 березня 2025 року продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_3 до 23 квітня 2025 року.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

В той же час, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Слідчий суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до ст. 5 п. «С» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких (ч. 1 ст. 263 КК України) та особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 187 КК України), при цьому санкція останнього кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує характер висунутих ОСОБА_3 обвинувачень, спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав підозрюваного, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, який, усвідомлюючи вказане вище, дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування, що свідчить на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, наявність у підозрюваного родини, зокрема, цивільної дружини та відсутності у нього судимостей, за відсутності відомостей щодо стабільного та законного джерела прибутку (докази місця роботи також відсутні), не може бути визнано обставиною, яка гарантуватиме його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, що також вказує на обґрунтованість заявленого ризику про можливість обвинуваченого продовжити злочинну діяльність, зокрема, і стосовно самого потерпілого.

За таких обставин, слідчий судя вважає, що наведені прокурором ризики, передбачені, зокрема, п. 1, 5 ст. 177 КПК України, є доведеними, у зв`язку з чим відхиляє твердження захисника ОСОБА_4 про недоведеність їх прокурором.

Враховуючи стадію кримінального провадження, та беручи до уваги викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому з метою запобігання встановлених ризиків та для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 квітня 2025 року.

З урахуванням викладеного клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття особи на особисту поруку або цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю задоволенню не підлягає, оскільки такі запобіжні заходи, беручи до уваги способи вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя, керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_3 , у зв`язку з невиконанням прокурором або слідчим вимог ч. 3 ст. 295 КПК України, слідчий суддя зазначає, що це може бути підставою для ініціювання питання щодо оскарження дій чи бездіяльності останніх.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, що є підставою у відмові в його задоволенні, слідчий суддя відхиляє, оскільки таке клопотання розглянуте у межах, зазначених у ньому доводів.

Керуючись статтями 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 198, 199 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000025 від 25 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ічня Чернігівської області, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - до 23 квітня 2025 року включно з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття особи на особисту поруку або цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_3 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1