Справа № 463/2964/25
Провадження № 1-кс/463/3083/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

31 березня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000706 від 29.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Старший слідчий СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2025 року близько 01 год. 26 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу будинку № 7 по вул.Кобзарська в м.Львові, у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс численні удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 , зокрема, ділянку голови та тулуба, спричинивши йому відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 423/25 від 29.03.2025 року тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки та в речовину головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, що у своїй сукупності відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України о 03 год. 00 хв. 29.03.2025 року.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що призвело до смерті потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити подане клопотання та пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, постійого місця праці, а тому, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а також вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім цього, просить не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно клопотання заперечили, оскільки таке не відповідає вимогам КПК України. За змістом клопотання, яке вручене стороні захисту, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а не у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Ризики, які заявлені прокурором не підтверджені жодними доказами. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має намір співпрацювати зі слідством, не буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, крім того, має намір проходити військову службу. А тому, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000706 від 29.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_5 повідомлено 29.03.2025 року.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 29.03.2025 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.03.2025 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.03.2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.03.2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 29.03.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29.03.2025 року; протоколом огляду відео від 29.03.2025 року; протокол освідування від 29.03.2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування в їх сукупності.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім цього, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, має реальні можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання підозрюваному менш суворого запобіжного заходу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого у разі визнання його винуватим, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з метою унеможливити переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства, що в подальшому призвело до смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, розлученого, зі слів працюючого на посаді директора ТзОВ «ГЛОБО-ЮКРЕЙН», раніше не судженого, без визначеного зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 03 год. 00 хв. 29 березня 2025 року до 27 травня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 та прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1