Справа № 308/1677/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/319/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт кримінальному провадженні №0000028 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, українці, гр.. України, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

встановив:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2025 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому він просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора мотивоване наступним, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2023 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до штрафу розміром 17 000 грн., на шлях виправлення не став та вчинив ряд нових кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення шляхом збуту заборонених в обігу речовин, з корисливих мотивів, умисно, незаконно придбав у невстановлених осіб та місці з метою подальшого збуту, невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, та яку у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж до 15:46 год. 10.09.2024 зберігав у невстановленому місці.

Надалі, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, 10.09.2024 о 15 год 46 хв, перебуваючи біля закладу дошкільної освіти №21 «Ластовічка» що за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 87а, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 15000 грн. особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_6 зіп-пакет з вмістом психотропної речовини, який остання в подальшому відразу добровільно видала працівникам поліції, всередині якого згідно висновку експерта знаходилась психотропна речовина метамфетамін, масою 6,7004 грам, що відноситься до великих розмірів.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин у великих розмірах, вчинений особою раніше засудженою за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення шляхом збуту заборонених в обігу речовин, умисно, повторно незаконно придбав у невстановлених осіб та місці з метою подальшого збуту, невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, та яку у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж до 06:30 год. 19.09.2024 зберігав з метою збуту за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Згідно висновку експерта від 11.10.2024 № СЕ-19/107-24/10566-НРПРАП маса метамфетаміну становить 2,2068 грам, що відноситься до великих розмірів.

Наявність обґрунтованої підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-протоколами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки;

-протоколом огляду та вручення грошових коштів;

-постановами про визнання предметів речовими доказами;

-протоколами добровільної видачі;

-протоколами про результати проведення візуального спостереження за особами;

-протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-, відеоконтроль особи;

-протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж;

-висновками експертів;

-та іншими зібраними доказами і матеріалами досудового розслідування.

19.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307 КК України.

19.09.2024 слідчим суддею Великоберезнянського районного суду було обрано запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави 800 000,00 гривень, строком до 17.11.2024 включно.

23.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307 КК України.

13.11.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду було продовжено запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави 799 392,00 гривень, строком до 10.01.2025 включно.

08.01.2025 слідчим суддею Великоберезнянського районного суду було продовжено запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави 242 240,00 гривень, строком до 19.02.2025 включно.

Обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор зазначає про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду вказують обставини даного кримінального правопорушення, а саме злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 , є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме з такими республіками як Румунія, Угорщина, Словаччина та Польща, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

Також наявний ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, що були допитані під час досудового розслідування, а саме перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на осіб, які були свідками та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою зміни ними показань під час безпосереднього допиту в суді, що створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Окрім цього, ОСОБА_4 зможе впливати на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також переїжджати в інші регіони та області України, чим ускладнить проведення з останнім слідчих та процесуальних дій.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема і надалі здійснювати збут психотропних речовин, з метою отримання прибутку.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

26 березня 2025 року в судовому засіданні:

прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який. Також зазначив, що його підзахисний має постійне місце проживання, трьох дітей на утриманні, пройшов повний курс лікування.

обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З фактичних обставин вбачається, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки така перестала існувати, а на її заміну висунуте обвинувачення.

У свою чергу, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою на стадії судового розгляду вирішальне значення має наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду, вказують обставини даного кримінального правопорушення, підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане з позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду як на території України так і за її межами.

Водночас суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може впливати на потерпілого, свідків, що були допитані під час досудового розслідування, а саме перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на осіб, які були свідками та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою зміни ними показань під час безпосереднього допиту в суді, що створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Окрім цього, ОСОБА_4 зможе впливати на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також переїжджати в інші регіони та області України, чим ускладнить проведення з останнім слідчих та процесуальних дій, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема і надалі здійснювати збут психотропних речовин, з метою отримання прибутку.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.307 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог судом враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, зокрема те, що санкція за вказане правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до десяти років. Судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого.

За таких обставин та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів, а відтак клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, при постановленні ухвали суду, за якою ОСОБА_4 обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою, судом визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід .

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, тривалий час не вносить заставу в означеному розмірі, суд вважає, що майновий стан особи є незадовільним, а розмір застави непомірно великим для нього, при цьому враховує, що на утриманні в обвинуваченого знаходиться троє дітей, суддя вважає за можливе зменшити означений розмір застави, встановивши таку у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить (сто двадцять одну тисячу сто двадцять гривень 00 копійок

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 26 березня 2025 року по 24 травня 2025 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять гривень 00 копійок (40х3028).

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме: Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну .

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24 травня 2025 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься обвинувачений.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі,обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 28 березня 2025 року о 16 год. 00 хв..

Суддя ОСОБА_1