Справа № 309/3623/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/607/24 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2024.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, одружена, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працююча по найму, з неповною середньою освітою, несудима, засуджена:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн, та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження у цій частині закрито;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн;

- за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченій ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 9466 грн.

Скасовано арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.07.2024.

Речові докази: предмет неправомірної вигоди грошову купюру номіналом 2000 (дві тисячі) Чеських крон з серійним номером Z67932012, вилучену та упаковану до спецпакету НПУ № ICR0173711, яка зберігається у відділенні АТ КБ «Приватбанк», звернуто у дохід держави; стерильну марлеву серветку із запаховим слідом з грошової купюри номіналом 2000 (дві тисячі) Чеських крон з серійним номером Z67932012,

-2-

вилучену і упаковану в спеціальний пакет НПУ № ICR0173709, чотири стерильні серветки із зразками венозної крові, які упаковано в два паперові конверти білого кольору, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 0000317 від 13.07.2024, знищено; посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , яке упаковано до паперового конверту білого кольору, яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області залишено у матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

У кінці 2017 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_8 маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», діючи умисно, з метою подальшого використання вказаного посвідчення водія, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , надала невстановленій досудовим розслідування особі свої анкетні дані, зразок підпису та фотокартку, і домовилась про виготовлення підробленого посвідчення водія на своє ім`я за грошову винагороду. При цьому, ОСОБА_8 розуміючи, що вказане посвідчення водія буде підроблене, вчинила пособництво в цьому, а саме надала анкетні дані, зразок підпису та фотокартку, на підставі яких отримала підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортним засобом.

13.07.2024 приблизно о 13 год 50 хв ОСОБА_8 , після зупинки її працівниками поліції на автомобілі «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 10 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, по вул. Миру біля будинку № 190 у с. Липецька Поляна Хустського району Закарпатської області, завідомо знаючи та розуміючи, що отримала та користується підробленим офіційним документом посвідченням водія серії НОМЕР_2 , начебто виданого 15.09.2017 в ТСЦ 2144, використала його, пред`явивши зазначене посвідчення водія працівникам поліції для підтвердження права керування транспортним засобом.

13.07.2024 о 14 год 28 хв ОСОБА_8 , знаходячись по вул. Миру біля будинку № 190 у с. Липецька Поляна Хустського району Закарпатської області, поруч із службовим автомобілем марки «Renault Duster», держаний номерний знак НОМЕР_4 , де після виявлення у її діях порушення Правил дорожнього руху України та керування автомобілем марки «VW GOLF», д.н.з. НОМЕР_5 , із водійським посвідченням, яке мало ознаками підробки, ОСОБА_8 умисно здійснила пропозицію в завуальованій формі про бажання вирішення ситуації, що склалася, обумовлюючи можливість надання матеріальної винагороди поліцейським зі своєї сторони за не вжиття заходів щодо виявленого кримінального правопорушення, після чого надала старшому інспектору СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_9 , який сидів у службовому автомобілі, неправомірну вигоду у вигляді грошової купюри номіналом 2000 Чеських крон, які згідно курсу НБУ станом на 13.07.2024 складали 3527 грн 20 коп., за не вжиття заходів щодо документування виявленого в її діях кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд першої інстанції зазначив, що указане кримінальне правопорушення вчинене у кінці 2017 року, і на даний час сплив строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно призначити покарання відповідно

-3-

санкції ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, при цьому звільнивши її від кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду від 04.09.2024 у частині засудження ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України скасувати та звільнити її від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у цій частині закрити. У решті просить вирок залишити без змін. Суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Посилається на те, що ОСОБА_8 визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, мало б наслідком постановлення судом першої інстанції рішення у формі ухвали, однак суд ухвалив вирок, яким визнав ОСОБА_8 винуватою за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, призначив покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, водночас звільнив її від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження у цій частині закрив. Наведене, на думку сторони обвинувачення, свідчить про те, що суд першої інстанції прийняв взаємовиключні рішення, чим істотно порушив вимоги ст. 370, 374 КПК України.

Апеляційний розгляд здійснюється за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що повідомлення про час та місце судового засідання обвинуваченій надіслано відповідно до вимог закону і вона вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін та відомості про поважність причин її неявки, а в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального

-4-

провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закривається судом (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частини 3 та 5 статті 288 КПК України передбачають, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули встановлені цією нормою строки.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Згідно зі статтями 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Отже, системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею, та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим, кримінальний процесуальний закон вказує на обов`язковість

-5-

згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У постанові від 06.12.2021 (справа №521/8873/18) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновків, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Разом з тим, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду наголосила, що не роз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 , окрім іншого, визнана винуватою за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України з призначенням їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, і одночасно на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України її звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності та закрито кримінальне провадження у цій частині.

При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у разі звільнення від кримінальної відповідальності, у тому числі у зв`язку із закінченням строків давності, відносно чого не заперечує обвинувачена особа, покарання такій особі не призначається, і таке рішення приймається у формі ухвали, а якщо обвинувачена особа заперечує щодо звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав, то суд у випадку доведення її вини у вчиненні кримінального правопорушення, призначає покарання та звільняє обвинувачену особу саме від призначеного покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України, а не від кримінальної відповідальності.

Тому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв взаємовиключні рішення, чим істотно порушив вимоги ст. 370, 374 КПК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, суд першої інстанції був зобов`язаний роз`яснити ОСОБА_8 те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, що є правовою підставою (ст. 49 КК України) для її звільнення від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 зверталася до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

-6-

За змістом ч. 8 ст. 284 КПК України, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК України.

Тобто за приписами вказаної норми кримінального процесуального закону, звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою.

Як уже зазначено вище, у випадку, коли особа заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд має продовжити розгляд кримінального провадження в загальному порядку, передбаченому КПК України, та у разі доведення винуватості особи доказами у кримінальному провадженні, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Отже, з огляду на те, що сторони в даному кримінальному провадженні не заявляли клопотань про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, суд першої інстанції не роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_8 те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення її від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення, тому колегією суддів встановлено порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що судом першої інстанції з`ясовувались питання щодо зупинення чи переривання перебігу строків давності у даному кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, вказані порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є такими, що істотно вплинули на обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

-7-

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

Із урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги про скасування вироку суду від 04.09.2024 у частині засудження ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження у цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не можуть бути задоволені з вище наведених підстав.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідне клопотання під час апеляційного перегляду кримінального провадження обвинуваченою не заявлялось.

Таким чином, оскільки апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, враховуючи положення ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу, що під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти недотримання вимог кримінального процесуального закону, провести судовий розгляд відповідно до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке має відповідати вимогам закону та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

-8-

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду щодо ОСОБА_8 скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 04.09.2024 щодо ОСОБА_10 ,- скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді