УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001240 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

установив:

09.04.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід № 35443) клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001240 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_4 зазначив про таке.

У провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 06.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що 05.04.2025 до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві надійшов рапорт інспектора взводу № 1 роти № 3, батальйону № 1, полку № 1 з обслуговування правого берега УПП у місті Києві ОСОБА_5 про те, що 05.04.2025 о 21 год 45 хв останній, перебуваючи в складі екіпажу «Рубін 1051» разом із т.в.о. командира роти № 7, батальйону № 1, полку № 1 з обслуговування правого берега ОСОБА_6 за адресою: місто Київ, вул. Ю. Іллєнка, буд. 2 зупинили транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на підставі порушення останнім п. 11.13 ПДР (здійснення руху та по тротуару та виїзд на проїзджу частину через пішохідний перехід).

Надалі під час спілкування з ОСОБА_7 виявлено запах алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці).

Надалі працівниками поліції запропоновано ОСОБА_7 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США.

ОСОБА_7 надано роз`яснено про недопустимість таких дій, та роз`яснено ст. 369 КК України, за яку передбачена відповідальність за такі дії.

Працівник поліції ОСОБА_6 неодноразово наголошував ОСОБА_7 про неприйнятність такої пропозиції. Після чого, ОСОБА_6 присів на пасажирське місце службового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , щоб перевірити інформацію про особу ОСОБА_7 через службовий планшет в наявних базах.

Після цього, ОСОБА_7 підійшов до працівника поліції ОСОБА_6 та кинув на килим, вищевказаного службового автомобіля предмети схожі на грошові кошти у розмірі 400 доларів США.

Внаслідок вищевказаних подій працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві.

06.04.2025 протоколом огляду місця події за адресою: місто Київ, вул. Ю. Іллєнка, буд. 2 з службового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 вилучено грошові кошти у кількості 4 купюри (KK70054461C, PE21700072A, CB 16551812 D, LB 65312797W) номіналом 100 доларів США та поміщено до сейфпакету СRI1054889.

Надалі грошові кошти у кількості 4 купюри (KK70054461C, PE21700072A, CB 16551812 D, LB 65312797W) номіналом 100 доларів США визнано речовими доказами.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.04.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 10.04.2025 клопотання разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, слідчими Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

Відповідно до протоколу огляду місця події за адресою: місто Київ, вул. Ю. Іллєнка, буд. 2 у службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 від 08.04.2025 виявлено та вилучено майно на яке прокурор просить накласти арешт.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на зазначене тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 від 06.04.2025 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в цьому випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що ці докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в цьому кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах яких подано це клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами постановою слідчого від 06.04.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001240 від 06.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 05.04.2024 під час проведення огляду за адресою: місто Київ, вул. Ю. Іллєнка, буд. 2 у службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , а саме на: грошові кошти у кількості 4 купюри (KK70054461C, PE21700072A, CB 16551812D, LB65312797W) номіналом 100 доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_9