КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 березня 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_5

директора

ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за одержанням законів органам безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти у сумі 92 400 грн., які 12.03.2024 були перераховані ОСОБА_8 з розрахункового рахунку НОМЕР_1 , належного ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС.52» (код ЄДР 41776000), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рахунок НОМЕР_2 ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДР НОМЕР_3), відкритий в АТ «УКРСИББАНК» (м. Київ, вул. Андріївська, 2/12).

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» - адвокат ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 28 жовтня 2024 року клопотання прокурора розглянуто без повідомлення ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи його представника, а копію ухвали не направлено, про існування оскаржуваної ухвали директору Товариства стало відомо 29 листопада 2024 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 02 грудня 2024 року. З цих підстав, апелянт просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Апелянт зазначає, що арешт накладено не на банківський рахунок Товариства, а на грошові кошти, відтак арештованими можуть бути виключно грошові кошти.

Вважає, що органом досудового розслідування не доведено відповідність арештованих коштів ознакам, передбачених ст. 98 КПК України.

Також, під час розгляду клопотання, слідчим суддею порушено строки його розгляду та не дотримано вимог, передбачених ч. 1 ст. 172 КПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, адвокатом ОСОБА_5 подано доповнення до апеляційної скарги в яких зазначила про те, що дії уповноважених осіб СБУ, якими проводилися відносно директора Товариства - ОСОБА_7 «контроль за вчиненням злочину» та ОСОБА_8 залученого до цієї процесуальної дії є провокацією злочину. В зв`язку із чим, 03 березня 2024 року ОСОБА_7 звернувся із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна та директора ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначила, що 28 жовтня 2024 року клопотання прокурора розглянуто без повідомлення ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» чи його представника, а копію ухвали не направлено, про існування оскаржуваної ухвали директору Товариства стало відомо 29 листопада 2024 року, апеляційну скаргу направлено електронною поштою 02 грудня 2024 року. З наведених підстав, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 жовтня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001009 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше лютого 2024 року, невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, будучи достовірно обізнаними про порядок обігу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, вирішили займатися злочинною діяльністю, направленою на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації фізичним та юридичним особам. З цією метою, на Інтернет-сайті www.softprom.com було розміщено рекламну пропозицію невизначеному колу осіб про можливість придбати у ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» програмне забезпечення, зокрема «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації. На території України дистриб`ютором програмного забезпечення «Teramind» є ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ». Невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» забезпечували наявність програмного забезпечення «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, з метою подальшого незаконного збуту зацікавленим особам, здійснювали контроль за надходженням грошових коштів, отриманих від реалізації програмного забезпечення, залучили інших співучасників злочину, розподілили між ними ролі та контролювали їх дії.

За версією органу досудового розслідування, 12 березня 2024 року ОСОБА_8 , діючи у спосіб визначений ОСОБА_7 здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 92 400 гривень на рахунок ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_2 , відкритий в АТ «УКРСИББАНК», за 16 ліцензій програмного забезпечення «Teramind» для негласного отримання інформації, в результаті чого ОСОБА_8 в системі клієнт-банк отримав платіжну інструкцію № 174 від 12.03.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

26 вересня 2024 року ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 від 22 жовтня 2024 року рахунок ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_2 , відкритий в АТ «УКРСИББАНК», визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

21 жовтня 2024 року прокурор першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за одержанням законів органам безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт грошових коштів у сумі 92400 грн., які 12.03.2024 були перераховані ОСОБА_8 з розрахункового рахунку НОМЕР_1 , належного ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. 52» (код ЄДР 41776000), відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рахунок НОМЕР_2 ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДР НОМЕР_3), відкритий в АТ «УКРСИББАНК» (м. Київ, вул. Андріївська, 2/12), з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001009 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів, згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1»з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено існування обставин, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта, що слідчим суддею порушено вимоги, передбачені ч. 1 ст. 171 КПК України та розглянуто клопотання без повідомлення власника майна не заслуговують на увагу. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо є необхідність з метою забезпечення арешту про, що зазначено у клопотанні прокурора.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» - адвоката ОСОБА_5 , з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» - адвокату ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 761/39903/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Справа № 11сс/82/664/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК