КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

єдиний унікальний номер №133/120/25

провадження №1-кс/133/51/25

12.01.25 м.Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанняслідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, уродженця селища Таза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області, Туркменистан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що 21.02.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №17-РС солдата ОСОБА_5 призначено на посаду солдата резерву 40 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу указаної військової частини, постановлено на усі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 09.01.2025 близько 22 години ОСОБА_5 , перебуваючи у власному будинку за адресою АДРЕСА_1 , де він постійно проживає, в прихожій кімнаті спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пішов в спальню кімнату, де взяв кухонний ніж з дерев`яною рукояткою. Повернувшись в прихожу кімнату, ОСОБА_5 наніс один удар ОСОБА_8 в область грудної клітки зліва, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки проникаюче в черевну порожнину з наскрізним пораненням попереково-ободової кишки та її брижі, гемоперетоніум. Після цього, потерпілий ОСОБА_8 спробував вийти з будинку, однак впав на підлогу та в подальшому автомобілем екстреної невідкладної медичної допомоги, який було викликано ОСОБА_9 , доставлений до приймального відділення КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради».

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Таза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області, Туркменістан, громадянин України, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

10.01.2025 о 13:20 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

За змістом клопотання, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 переслідується необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також вчиняти нові подібні злочини.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними. ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, а тому, розуміючи, невідворотність покарання за вчинення даного злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також, хоч останній і має постійне місце проживання, однак ніде не працює, проживає одиноко, а отже не має стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи викладене, встановлено ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, немає.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а тому слідчий просив застосувати відносно підозрюваного тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, посилаючись на обставини, вказані в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо застосування такого запобіжного заходу, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. свої доводи обгрунтовували тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, а отже повинен проходити службу; також у нього є необхідність пройти ВЛК, а при умові тримання під вартою це не можливо. Вказувати й на проблеми зі здоров`ям, а саме наявність астми.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що СВ відділенням поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 10.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України 09.01.2025 біля 23:00 перебуваючи за місцем проживання АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець ЗСУ, солдат В/Ч НОМЕР_1 розпивав спиртні напої спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , та на ґрунті раптово виниклого конфлікту ОСОБА_5 наніс удар ножем в область грудної клітки ОСОБА_10 . Останнього доставлено до лікарні Пирогова м. Вінниці з діагнозом: колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче в черевну порожнину з наскрізним пораненням попереково-ободової кишки та її брижі, гемоперетоніум.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Таза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області, Туркменістан, громадянина України, проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Із протоколу затримання від 10.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий в прядку ст. 208 КПК України 10.01.2025 о 05:45 год.

10.01.2025 о 13:20 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення слідчі органи підтверджують такими доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

-протоколом огляду місця події від 10.01.2025 відповідно до якого в будинку ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . виявлено покривало з цятковими плямами речовини бурого кольору та предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору та металевим лезом на одній стороні якого наявні сліди речовини бурого кольору;

-поясненням ОСОБА_5 у якому він зізнався у скоєному протиправному діянні та розповів про деталі вчиненого;

-висновком №6 КП «Козятинська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_5 10.01.2025 о 03:00 год. перебуває в стані алкогольного сп`яніння ІІ ступеню (середньої важкості) 1,74%;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого встановлено обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 відповідно до якого встановлено обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Так, вказана стаття визначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

В судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого перевірено наведені у клопотанні підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність/відсутність судимостей, а також дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшла висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вони об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Слідчий обґрунтовує наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 не судимий, солдат резерву, згідно службової характеристики не відповідає займаній посаді, проживає одиноко, не має стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що ризик переховування є обґрунтованим та доведеним. Це обґрунтовується тим, що суворість покарання в сукупності з обставинами, що характеризують особу ОСОБА_5 , відсутності дисципліни та соціальних зв`язків, розуміння невідворотності покарання за вчинення даного злочину вказують на можливість його переховування з метою уникнення імовірного покарання.

Зі сторони захисту суду надано докази того, що у підозрюваного є діти. Проте така обставина у сукупності з заначеними вище не доводить наявності стійких соціальних зв`язків.

Ризик, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, потерпілого, доведений тим, що підозрюваний обізнаний про місце їхнього проживання, а тому зможе на них незаконно впливати, так як отримає можливості здійснювати на них тиск, з метою їх спонукання шляхом залякування, погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя вважає, що ризики передбачені п.п. 1,3, ч. 1 ст. 177 КПК України, наведені слідчим, є обґрунтованими та доведеними.

Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, оскільки не надано доказів того, що у кримінальному провадженні здійснюються такі дії, на які може вплинути підозрюваний; що у підозрюваного може бути можливість здійснювати вплив, а в огранів слідства - неможливість протистояти імовірному впливу підозрюваного, який перебуває на волі.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд приймає до уваги дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я.

У судовому засіданні підозрюваний повідомив, слідчий підтвердив факт того, що будучи затриманим, у ОСОБА_5 виникли приступи астми. Однак також з пояснень таких осіб встановлено, шо підозрюваному була надана медична допомога та забезпечено його інгалятором при сприянні слідчих, що вказує на необгрунтованість доводів захисника про підвищенні ризики у перебігу захворювання астмою при перебуванні у неволі. Таким чином, на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні переконливі медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, на думку суду, не є достатнім за наявності вказаних ризиків та у сукупності з фактами, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого/підозрюваного, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Також немає підстав для визначення розміру застави, оскільки кримінальне правопорушення пов`язане з насильством та завданням шкоди здоров`ю особи.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, суд визначає розмір застави, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків, що передбачені КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-197, 309, 310, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Таза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області, Туркменистан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з 12.01.2025 по 10.03.2025 включно (з урахуванням часу затримання з 10.01.2025 о 05:45).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору, слідчому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14:45 14.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_12