ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/764/25 Справа № 177/2216/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні №0001340 від 19.06.2024 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною професійно-технічною освітою, не одруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, до затримання зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.126-1 КК України та ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання:

за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирішено питання щодо: початку строку вiдбуття покарання; запобіжного заходу.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що відповідно до статті 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильство, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Так, ОСОБА_8 , в період часу з 10 серпня 2018 року по 28 липня 2024 року, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, з мотивів давньої особистої неприязні, умисно, систематично вчиняв домашнє насильство, а саме - економічне, психологічне та фізичне насильство відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є його рідною бабою, тобто матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка, в свою чергу, є матір`ю ОСОБА_8 ), була особою похилого віку, а також особою з інвалідністю, та з якою останній спільно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 10.08.2018 приблизно о 08:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу ОСОБА_9 нецензурною лайкою, штовхав останню, та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 387737 від 21.08.2018 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2018 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 21.11.2018 приблизно о 07:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив ОСОБА_9 її власних грошових коштів, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 136599 від 30.11.2018 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 01.03.2019 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , кричав, погрожував розправою, побиттям ОСОБА_9 та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №019021 від 10.03.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом психологічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 28.07.2019 приблизно о 16:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , позбавив ОСОБА_9 її власних грошових коштів, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №306854 від 10.08.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 16.01.2022 приблизно о 17:10 год., ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 та чинив на неї психологічний тиск, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 808886 від 29.01.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом економічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 25.11.2023 приблизно о 09:05 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлював словесні образи, погрози розправою на адресу ОСОБА_9 , чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 195231 від 25.11.2023 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом психологічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Крім того, 04.06.2024 приблизно о 17:30 год., ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , двічі долонею руки вдарив по обличчю ОСОБА_9 , та ображав її нецензурною лайкою, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 210408 від 04.06.2024 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зазначені дії ОСОБА_8 є проявом фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_9 .

Так, будучи неодноразово притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_9 , яка є його бабою, 16 червня 2024 року приблизно о 19:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи разом із ОСОБА_9 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті давніх неприязних відносин, вчинив сварку з останньою, безпричинно словесно ображав її у грубій формі, використовуючи нецензурні вирази, чим принизив честь та людську гідність ОСОБА_9 , завдав їй психологічних страждань, тобто, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, вчинив дії, що є проявом психологічного насильства відносно останньої.

Одразу після чого, ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, сівши за ноги ОСОБА_9 (ампутаційні культі на рівні верхньої третини лівого та правого стегна), яка перебувала на ліжку у кімнаті зазначеного житлового будинку, та утримуючи її обидві руки власною рукою, наніс кулаком не менше 22 ударів в область обличчя, шиї, грудної клітини, обох плечей, обох передпліч, кистей рук, пальців рук ОСОБА_9 .

В результаті зазначених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців у виличній області ліворуч з розповсюдженням на щоку та нижню щелепу, в надбрівній області з розповсюдженням на виличну область, щоку та нижню щелепу праворуч, по передній поверхні правої вушної раковини, на підборідді ліворуч з розповсюдженням на діафрагму нижньої щелепи, по передньо-боковій поверхні шиї з обох сторін, в області яремної виїмки ліворуч, по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча, по зовнішній поверхні лівого передпліччя на всьому протязі, по зовнішній поверхні верхньої та середньої третини правого плеча, по зовнішній поверхні правого передпліччя на всьому протязі, на тильній поверхні правої кисті в області 2 та 4 п`ясткових кісток, на тильній поверхні лівої кисті в області 2 та 5 п`ясткових кісток, на тильній поверхні 3 пальця лівої кисті в області нігтьової фаланги, забійних ран на лобі, в виличній області, в області суглобового відростка нижньої щелепи, на нижній губі ліворуч, по зовнішній поверхні середньої третини правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Зазначені дії ОСОБА_8 , вчинено в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, є проявом фізичного насильства відносно ОСОБА_9 .

Внаслідок перелічених дій ОСОБА_8 , у ОСОБА_9 виникли побоювання за свою безпеку, через що ОСОБА_11 була позбавлена можливості повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби, що в свою чергу призвело до її фізичних та психологічних страждань, завдало шкоди її фізичному, психічному здоров`ю та погіршило якість життя останньої.

Крім того, 28 липня 2024 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи разом із ОСОБА_11 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті давніх неприязних відносин, вчинив сварку з останньою, безпричинно словесно ображав її у грубій формі, використовуючи нецензурні вирази, чим принизив честь та людську гідність ОСОБА_9 , завдав їй психологічних страждань, тобто, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, вчинив дії, що є проявом психологічного насильства відносно останньої.

Одразу після чого, ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, утримуючи ногою ноги ОСОБА_9 (ампутаційні культі на рівні верхньої третини лівого та правого стегна), яка перебувала на ліжку у кімнаті зазначеного житлового будинку, та утримуючи лівою рукою її праву руку, наніс правим кулаком не менше семи ударів в ділянку обличчя, праве передпліччя та праву кисть ОСОБА_9 .

В результаті зазначених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців в надбровній та виличній області ліворуч, в надбровній області праворуч, на правій щоці, по зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті в області 2 та 3-ї п`ясткових кісток, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що мають незначні скороминучі наслідки. Зазначені дії ОСОБА_8 вчинено в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, є проявом фізичного насильства відносно ОСОБА_9 .

Внаслідок перелічених дій ОСОБА_8 , у ОСОБА_9 виникли побоювання за свою безпеку, через що ОСОБА_9 була позбавлена можливості повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби, що в свою чергу призвело до її фізичних та психологічних страждань, завдало шкоди її фізичному, психічному здоров`ю та погіршило якість життя останньої.

Таким чином, ОСОБА_8 , в період часу з 10.08.2018 по 28.07.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем спільного проживання із ОСОБА_9 , яка є бабою останнього, з мотивів давньої особистої неприязні до неї, умисно, систематично, тобто більше трьох разів, вчиняв домашнє насильство, а саме - економічне насильство (позбавлення грошових коштів), психологічне насильство (словесні образи, погрози, приниження, залякування), фізичне насильство (завдання ляпасів, легких тілесних ушкоджень) відносно ОСОБА_9 , що, враховуючи її вразливий стан як особи похилого віку, а також особи з інвалідністю, призвело до приниження її людської гідності, формування у неї відчуття глибокого психологічного болю, втрати повноцінного сну, фізичного та психологічного дискомфорту, тобто до психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя ОСОБА_9 .

Крім того, переліченими діями ОСОБА_8 завдано моральної шкоди синові ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок його переживань та душевного дискомфорту, які останній відчував через застосування домашнього насильства ОСОБА_8 відносно його матері ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім цього, Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильство, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Так, 08 вересня 2024 року приблизно о 19:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи разом із ОСОБА_9 , яка є його рідною бабою, тобто матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (яка, в свою чергу, є матір`ю ОСОБА_8 ), була собою похилого віку, а також особою з інвалідністю, за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті давніх неприязних відносин, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичних страждань ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, перебуваючи у житловій кімнаті зазначеного житлового будинку наніс ОСОБА_9 не менше 21 удару кулаком по голові, обличчю, шиї, верхніх кінцівках та тулубу праворуч.

В результаті зазначених дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 спричинено фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді: синців голови, обличчя, шиї, верхніх кінцівок, саден обличчя, правого передпліччя, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки; закритого перелому 4-го ребра праворуч, який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Крім того, переліченими діями ОСОБА_8 завдано моральної шкоди синові ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок його переживань та душевного дискомфорту, які останній відчув через завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи апеляційних скарг:

Не погодившись з вироком суду 1-ї інстанції, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_8 змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що з урахуванням щирого каяття ОСОБА_8 який раніше не судимий, позитивно характеризується, мав тяжке дитинство, та досудової доповіді органу пробації, у суду були підстави для обрання покарання умовно без позбавлення його волі. Вважає, що міра покарання у виді позбавлення волі вплине на нього негативно, тому що він є одиноким, ні з ким не спілкується, родичів не має.

Просить в повному обсязі врахувати всі обставини по справі та особу обвинуваченого, а також врахувати висновки, викладені в Пленумі Верховного Суду України в Постанові від 22.02.1991 року зі змінами від 04.06.1993 року №3 та від 03.12.1997 року № 12.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року відносно нього змінити, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.

Просить врахувати, що має невиліковну хворобу, потребує постійного медичного догляду. Звертає увагу, що має позитивні характеристики.

Зазначає, що орган пробації надав висновок про можливе застосування міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого в повному обсязі з підстав, наведених в них. Вважала можливим розглянути справи за відсутності обвинуваченого, належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення, вирок суду 1-ї інстанції без змін як законний та обґрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122, ст. 126-1 КК України ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційних скарг.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок тяжкості колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

За приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання суд 1-ї інстанції належним чином дотримався вимог статей 50, 65 КК України і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Обране в межах санкцій частин та статтей Кримінального кодексу України покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, направлені проти життя та здоров`я людини.

Крім того, суд врахував особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має професійно-технічну освіту, не одружений, утриманців не має, не працює, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, за місцем роботи, де працював протягом 2 місяців, характеризувався позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття у вчиненому.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнав вчинення кримінальних правопорушень щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю; вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи всі обставини по справі, характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини їх вчинення, високу ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів проти життя та здоров`я особи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд прийшов до обгрунтованого висновку про те, що мірою виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченому має бути кримінальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. 126-1 та ч. 1 ст. 122 КК України за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Оцінюючи високі ризики можливого вчинення нового кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства згідно досудової доповіді органу пробації, суд не вбачав підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, положень ст.ст. 50, 65 КК України, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним. Судом 1-ї інстанції в належній мірі враховані саме ті обставини, на які посилаються обвинувачений та його захисник у апеляційних скаргах.

Підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на тяжкі, невиправні наслідки вчинених злочинів у виді смерті людини, що стали наслідком систематичного вчинення домашнього насильства по відношенню до рідної бабусі, з якою обвинувачений спільно проживав, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання не забезпечить виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, тобто досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.

Отже, призначене ОСОБА_13 покарання ґрунтується на положеннях статей 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку, судом 1-ї інстанції припущено не було.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 1 ст. 122 КК України та засуджено, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4