11 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, проходить військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 7 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , -
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 7 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100975Д/630 та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою. Будучи військовослужбовцем, рядовий ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Разом з цим, рядовий ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин. Так, 17.11.2023 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової часини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.
Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України за кваліфікуючими ознаками: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може: переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просить його задовольнити, пояснив, що підозра обгрунтована та наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив клопотання задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 проти клопотання слідчого заперечував з тих підстав, що ризики, на які посилається прокурор необгрунтовані та недоведені. У зв`язку з чим, просить відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
06.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховуються судом при обранні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними доказами, які долучені до клопотання та дають суду підстави про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.
Проте, у порушення наведеної норми процесуального права, прокурором у суді не доведено існування тих ризиків, на які йде посилання у клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, має постійне місце мешкання та реєстрацію, раніше не судимий.
Також, слідчим суддею враховується, що відомості за заявою ВЧ НОМЕР_1 щодо самовільного залишення місця служби військовослужбовцем ОСОБА_5 17.11.2023, внесені до ЄРДР 13.02.2024.
26.11.2024 від ОСОБА_5 відібрано письмові пояснення.
06.12.2024 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
Отже, як убачається з вищевикладеного, з лютого 2024 по листопад 2024 (протягом майже 9 місяців) органом досудового розслідування не проводилося жодної слідчої дії.
При цьому, матеріали долучені до клопотання не містять жодних відомостей (інформації) щодо будь-яких неправомірних дій з боку ОСОБА_5 , та/або інформації щодо ухилення від органів досудового розслідування.
Натомість, міститься інформація щодо перебування ОСОБА_5 весь цей час за місцем свого мешкання у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, про що було відомо органу досудового розслідування.
Водночас, береться до уваги той факт, що ОСОБА_5 з`явився у судове засідання, за першою вимогою слідчого судді, для розгляду вказаного клопотання.
Інших відомостей (інформації), які б давали підстави вважати про наявність, вірогідність ризиків, зазначених прокурором у судовому засіданні, матеріали долучені до клопотання не містять, та прокурором суду не надано.
Посилання прокурора на велику навантаженість органу досудового розслідування, що призвело до таких строків досудового розслідування, не може бути підставою для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, як і лише посилання на тяжкість можливого покарання у майбутньому.
Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися з врахуванням факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Таким чином, враховуючи викладене, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, посилаючись лише на тяжкість покарання, вважаю не доведеним прокурором.
Прокурором у клопотанні не розкрито та не конкретизовано наявність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. У клопотанні прокурор лише послався на можливість підозрюваним: незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, матеріали провадження не містять відомостей про вчинення будь-якого протизаконного впливу з боку підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, не наведено доказів, що підозрюваний перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язок, передбачений ч. 5 цієї статті, необхідність покладення якого встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Проаналізувавши пояснення учасників процесу та вищеприведені норми закону, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, однак не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, відтак відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити
Аналізуючи обставини справи, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 192-197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ ВП №4 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок, передбачений ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1