В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ;

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001922 від 13.12.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, незаміжньої, на утриманні дітей не маючої, інвалідності не маючої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

інший учасник кримінального провадження: потерпіла ОСОБА_6 ,

та ухвалив вирок про таке.

Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

ОСОБА_3 11 листопада 2024 року приблизно о 08:00 годині прийшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_6 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де на прохання власниці магазину ОСОБА_6 повинна була прийняти товар від постачальників, після чого, дочекавшись продавця магазину, віддати ключі від магазину та повідомити про прийнятий товар.

Після чого, в цей же день, приблизно о 08:15 годині, ОСОБА_3 , прийнявши товар, вирішила пройти за касову зону продавця, тобто у місце, обмежене для перебування сторонніх осіб. Перебуваючи в касовій зоні, оглядаючи наявне майно під касовим апаратом, в шухляді виявила гаманець та, розуміючи, що в ньому можуть перебувати грошові кошти належні магазину, у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день, приблизно о 08:20 годині, ОСОБА_3 розуміючи, що її дії носять таємний характер, у зв`язку з відсутністю свідків та очевидців, з корисливого мотиву, умисно, таємно, рукою взяла гаманець з шухляди, розташованої під касовим апаратом, тобто таємно проникла у сховище.

Діючи далі з прямим злочинним умислом, ОСОБА_3 відкрила гаманець, де виявила грошові кошти у сумі 16 210 гривень та завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, вийняла грошові кошти, які поклала собі в кишеню, тобто таємно викрала, при цьому з метою приховування вчиненого злочину, закрила гаманець та залишила його на касовій зоні.

Надалі, не дочекавшись приходу продавця магазину, ключами, наданими власницею магазину, зачинила магазин та з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 16 210 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

25 грудня 2024 року прокурор та ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості (а. с. 7-10) на етапі досудового розслідування, відповідно до якої виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення; ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненому злочині та зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, у судовому провадженні; узгодили призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та погодилися звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону.

Суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам до її змісту, визначеним ст. 472 КПК України, та підписана сторонами.

Під час судового засідання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснив та з`ясував, що обвинувачена цілком розуміє:

- що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватим;

- вид покарання, який буде застосований до неї у разі затвердження угоди судом;

- наслідки невиконання нею угоди.

В судовому засіданні обвинувачена вказала, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України. Вона також беззастережно визнала свою вину за ч. 4 ст. 185 КК України та надала суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_5 вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала адресовану суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. До матеріалів обвинувального акта додана заява потерпілої від 25.12.2024 про її згоду на укладення угоди про визнання винуватості та визначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі (а. с. 11), що, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, допускається.

На виконання вимог ч. 6 ст. 474 КПК України суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Скарги щодо цього ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавала. В судовому засіданні вона підтвердила, що підстав для будь-яких скарг з її боку не було.

На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд також переконався у відповідності угоди вимогам КПК України та/або закону. Зокрема, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

З огляду на зазначене суд переконався, що угода може бути затверджена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті і визнана судом.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявив.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану. Враховуючи це, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та ОСОБА_3 угоди.

Мотиви призначення покарання.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , а саме того, що вона раніше не судима, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра наразі не перебуває, інвалідності не має, вчинення нею тяжкого злочину, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 узгодженого в угоді покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку: щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, речових доказів тощо.

Цивільний позов потерпіла не заявила.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи - відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню - відсутні.

На підставі зазначеного, статей 532, 393, 395, керуючись статтями 99, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 грудня 2024 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0001922 від 13.12.2024.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору; учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження в суді.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1