Справа № 199/1136/25
ВИРОК

іменем України

05.02.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 0000009 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Барвінкове Барвінківського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом вибухової речовини, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 20.12.2024 в денний час доби, більш точної години та дати не встановлено, проходив неподалік від гаражного кооперативу, розташованого по АДРЕСА_3 , де на звалищі, яке знаходиться поряд, з вказаним гаражним кооперативом, виявив тубус.

Оглянувши даний тубус, ОСОБА_2 виявив тканинні мішечки із сипучою речовиною. Зрозумівши, що в тубусі знаходиться вибухова речовина - «порох», ОСОБА_2 вирішив залишити її собі, де з цією метою переніс вибухову речовину, до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , яку без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав до 03.01.2025.

03.01.2025 близько 13:00 години ОСОБА_2 з метою переховати знайдену раніше вибухову речовину групи ментальних (одноосновним бездимним (нітроцелюлозним) - порохом) взяв із собою тубус та пішов з квартири. Проходячи по АДРЕСА_3 , неподалік від гаражного кооперативу, був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, під час чого повідомив, що він знайшов вибухову речовину та на даний час її має із собою.

Після чого 03.01.2025 в період часу з 14:37 години по 15:02 годину, знаходячись біля гаражного кооперативу по вул. Пушкіна в м. Білозерське Покровського району Донецької області, ОСОБА_2 в присутності двох понятих видав суміш речовин, яка є вибуховою речовиною групи ментальних (одноосновним бездимним (нітроцелюлозним) порохом) масою 7330 грам. Зазначену вибухову речовину ОСОБА_2 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у незаконному придбанні, носінні, зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

27.01.2025 між прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості ОСОБА_2 повністю і беззастережно визнав свою вину та обсяг обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі, визнати в суді всі фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.

Сторонами угоди визначено узгоджене ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України узгоджено звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зі змісту угоди слідує, що підстав для застосування спеціальної конфіскації, не має.

У підготовчому судовому засідання обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відносяться до тяжкого злочину, беззастережно і добровільно визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор та захисник у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

За таких підстав суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, його дії за цим законом кваліфіковані вірно.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , - не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_2 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, має середню освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, характеризується позитивно, скарг на ОСОБА_2 не надходило.

Таким чином, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст. 469, 472 КПК України і наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 110, 314, 369, 371-374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000009 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27.01.2025 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому ОСОБА_2 іспитовий строк на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової вибухо-технічної експертизи, в сумі 9550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Речовий доказ: два первинних упакування (квитанція № 319) знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням обмежень прав прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1