КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7710/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене Прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 07 год. 20 хв. 11 січня 2025 року, але не більше строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 . та/або у частині визначення такого альтернативного запобіжного заходу, як застави, та визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Уважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що матеріали кримінального провадження не підтверджують жодним чином, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України, тобто в організації проведення злочинного зібрання (сходки) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для планування матеріального забезпечення чи координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, а також участь у такому зібранні (сходці), тобто обставин, які зазначаються у повідомленні про підозру.

Вказує, що слідчий у своєму клопотанні формально перераховує ризики, які наявні в КПК України, без жодного пояснення як вказаний ризик доводиться та має існування по відношенню до підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Уважає, що вказані стороною обвинувачення у клопотанні ризики є виключно припущеннями органу досудового розслідування щодо наявності їх існування, недоведені у судовому засіданні у зв`язку з тим, що були лише перелічені прокурором, що підтверджує той факт, що ці ризики не підтверджуються матеріалами, долученими до клопотання.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки на території України, а саме: родину, яка складається з батьків, дружини, двох дітей; постійне місце проживання, що підтверджується наданими стороною захисту документами; у розшуку ніколи не перебував; належним чином виконує процесуальні обов`язки.

На переконання сторони захисту цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 , будучи особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення різних кримінальних правопорушень, не бажаючи ставати на шлях виправлення та ресоціалізації, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості, здобув повагу та злочинний авторитет серед осіб із схильністю до протиправної поведінки та злочинного способу життя та поширював свій злочинний вплив у суспільстві на території м. Умань Черкаської області та у подальшому поширив вказаний злочинний вплив на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92».

Так, ОСОБА_13 , маючи попередньо здобутий в місцях позбавлення волі серед засуджених осіб авторитет особи, яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, за невстановлених слідством обставин здобув статус особи «смотрящого за зоною» або «смотрящого», яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92».

Призначення в ДУ «Старобабанівську виправну колонію №92» ОСОБА_13 «смотрящим» відбулось з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності на території даної установи, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», подальшого розподілу коштів та майна серед засуджених, в тому числі доходів одержаних злочинним шляхом, здійснення сфер злочинного впливу.

З метою встановлення та поширення свого злочинного впливу ОСОБА_13 , маючи статус «смотрящого», встановив серед утримуваних в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» засуджених осіб загально-визначені правила поведінки та вимагав безумовного їх дотримання.

При цьому, будь-який спротив дотриманню встановлених ОСОБА_13 правил поведінки негайно подавлявся як ним особисто, так і іншими наближеними до нього та визначеними ним засудженими шляхом застосування фізичного та психологічного насильства.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед засуджених, ОСОБА_13 виконував наступні функції: прийняв на себе всю повноту неформальної влади на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92»; розробив загально-визначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх засудженими; забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків засудженими в колонії; здійснював збір із засуджених та розподіл коштів, в тому числі і здобутих злочинним шляхом серед засуджених, забезпечував наповнення, так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі; приймав рішення про необхідність забезпечення ув`язнених засобами зв`язку, які заборонені в установах виконання покарань; забезпечував постачання на територію установи тютюнових виробів, продуктів харчування та мобільних телефонів, які розподіляв серед засуджених, які вели правильний в його розумінні за злодійськими традиціями спосіб життя; вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав всі надходження до так званого «злодійського общака», прихід/розхід коштів, продуктів харчування, тютюнових виробів, засобів зв`язку (мобільних телефонів); визначав злочинну касту, в якій перебували засуджені, зокрема «мужики», «козли», а також переводив з однієї касти в іншу за вчинення дій, які виходять за межі «злодійської моралі»; вирішував спори, які виникали між засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця та яким воно буде; доводив до засуджених вимоги утримання та визначав до якої касти буде відноситись засуджений.

На початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця у ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 23 лютого 2024 року у ОСОБА_13 , який будучі суб`єктом злочинного впливу, маючого статус «смотрящого» за ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», виник умисел на проведення злочинного зібрання (сходки) на території вказаної установи покарань, з метою вирішення конфліктної ситуації яка виникла у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань.

У подальшому, ОСОБА_13 , маючи лідерські якості, повагу та злочинний авторитет серед осіб зі схильністю до протиправної поведінки та злочинного способу життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, не пізніше початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно та цілеспрямовано, виступаючи в якості організатора злочину, залучив ОСОБА_7 , який є довіреною особою ОСОБА_13 , як організатора проведення злочинного зібрання (сходки) на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» за наступних обставин.

ОСОБА_7 на виконання вказівок ОСОБА_13 щодо організації проведення злочинного зібрання (сходки) в період часу з початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено але не пізніше 23 лютого 2024 року, засобами телефонного зв`язку повідомив особам, участь яких планувалась у вказаному злочинному зібранні (сходці), а саме - ОСОБА_18 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 »), ОСОБА_14 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 ») має статус в кримінальному середовищі «блатного», ОСОБА_17 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_17 », « ОСОБА_17 »), відбував покарання у ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92» та має статус у кримінальному середовищі «стремящийся до блатного», а також був «смотрящим/отвєтчик за отрядом», та ОСОБА_16 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_16 »), відбуває покарання в ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», мав статус у кримінальному світі «смотрящого/отвєтчика за отрядом», про час, дату, місце її проведення та предмет обговорення.

Одночасно, ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки у суспільстві, притримуючись «злодійських» традицій способу життя надали добровільну згоду на участь у злочинному зібранні (сходці) на території ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92».

Крім того, ОСОБА_13 , у невстановлені у ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 23 лютого 2024 року, маючий статус «смотрящого» за ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», повідомив засобами телефонного зв`язку ОСОБА_15 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_15 »), має статус у кримінальному середовищі «смотрящий» у приміщенні ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», про необхідність вирішення конфліктної ситуації, яка виникла у нього та ОСОБА_16 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань під час проведення злочинного зібрання (сходки) на території вказаної установи покарань, на що останній надав добровільно згоду.

Одночасно, 15 лютого 2024 року у період часу з 12 год. 47 хв. по 15 год. 48 хв. ОСОБА_13 , перебуваючи у салоні свого автомобіля «Porshe Cayenne S» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення різних кримінальних правопорушень, відбувала покарання в установах виконання покарань різного типу та рівнів безпеки, достеменно поінформована про положення чинного кримінально-виконавчого законодавства щодо порядку та умов роботи установ виконання покарань, запровадженого у них режиму, порядку пропуску на їх територію, правами та обов`язками осіб, які відбувають покарання, розуміючи неможливість відвідування території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» без дозволу керівництва установи, за допомогою засобів телефонного зв`язку висловив раніше йому знайомому начальнику установи ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» ОСОБА_12 прохання посприяти у незаконному пропуску його та інших осіб на територію виправної колонії та проведенні злочинного зібрання (сходки).

Надалі, у той самий день, 15 лютого 2024 року у період часу з 12 год. 47 хв. по 15 год. 48 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на посаді начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» за родом своєї професійної діяльності, достеменно знаючи вищевказані вимоги кримінально-виконавчого законодавства, вступив у злочинну змову із ОСОБА_13 та погодився сприяти у незаконному пропуску ОСОБА_13 та інших осіб на територію ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» з метою проведення злочинного зібрання (сходки).

У подальшому, 23 лютого 2024 року приблизно о 11 год. 03 хв., начальник установи ДУ «Старобабанівської виправної колонії №92» ОСОБА_12 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 , володіючи положеннями чинного кримінально-виконавчого законодавства щодо порядку та умов роботи установ виконання покарань, запровадженого у них режиму, порядку пропуску на їх територію, створив умови та сприяв у проведенні злочинного зібрання (сходки) у приміщенні ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», організованої ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , за участю інших представників злочинного світу ОСОБА_18 , ОСОБА_14 та засуджених, які утримувались в ДУ «Старобабанівською виправною колонією №92» ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , шляхом надання вказівки підлеглим працівникам колонії вимкнути електропостачання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» з метою вимкнення камер відеоспостереження на всій території колонії, після чого ОСОБА_12 особисто провів на територію колонії через головні ворота ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 .

У подальшому, 23 лютого 2024 року, у період часу з 11 год. 03 хв. по 15 год. 49 хв., з метою здійснення злочинного впливу, матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, та сфер злочинного впливу в ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», ОСОБА_13 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_13 »), має статус у кримінальному середовищі «положенець», «смотрящий», знаходячись у приміщенні відділу №8 (загальна кімната) ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», яка розташована за адресою: с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, організував спільно із ОСОБА_7 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 »), має статус у кримінальному середовищі «блатного» злочинне зібрання (сходку), в якому, окрім них, прийняли активну участь ОСОБА_18 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 »), ОСОБА_14 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 »), має статус в кримінальному середовищі «блатного» та ОСОБА_15 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_15 »), має статус у кримінальному середовищі, «смотрящий», у приміщенні ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», ОСОБА_17 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_17 », « ОСОБА_17 »), має статус у кримінальному середовищі «стремящийся до блатного», а також був «смотрящим/отвєтчик за отрядом» та ОСОБА_16 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_16 »), мав статус у кримінальному світі «смотрящого/отвєтчика за отрядом», на даний час у кримінальному світі вважається «розгруженим», у ході якого учасники обговорили між собою конфліктну ситуацію, яка виникла у ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань.

12 листопада 2024 року ОСОБА_7 затримано у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

12 листопада 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

13 листопада 2024 року старший слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене Прокурором відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено до 07 год. 20 хв. 11 січня 2025 року, але не більше строку досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України, підтверджується наявними у матеріалах доказами, а саме: рапортом оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про виявлення кримінального правопорушення від 22 липня 2024 року; матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку статей 40, 41 КПК України від 01 серпня 2024 року; матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку статей 40, 41 КПК України від 02 серпня 2024 року; матеріали оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку статей 40, 41 КПК України від 06 серпня 2024 року; матеріали оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку статей 40, 41 КПК України від 08 листопада 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_28 від 02 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_29 від 13 вересня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_30 від 18 вересня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_31 від 16 серпня 2024 року; матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку статей 40, 41 КПК України від 07 листопада 2024 року; протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №0000068 від 07 лютого 2024 року; протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №0000041 від 29 січня 2024 року; протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30 серпня 2024 року, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №0000818 від 22 травня 2023 року; протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30 серпня 2024 року, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №000269 від 22 липня 2024 року; ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року інформації, яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 29 січня 2024 року; ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року інформації, яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №000269 від 22 липня 2024 року; ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року інформації, яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000068 від 07 лютого 2024 року; ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23 липня 2024 року інформації, яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000818 від 22 травня 2023 року; висновком експерта КНДІСЕ МЮ України від 25 жовтня 2024 року №10037/24-36 за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_32 №1322т/55/122/01-2024 від 12 березня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_33 №2030т/55/122/01-2024 від 09 квітня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_34 №4414т/55/122/01-2024 від 14 червня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_7 №2422т/55/122/01-2024 від 24 квітня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_15 №2399т/55/122/01-2024 від 23 квітня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_13 №1776т/55/122/01-2024 від 28 березня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» №2023/т55/122/01-2024 від 09 квітня 2024 року; завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_13 №3724т/55/122/01-2024 від 29 травня 2024 року; завіреною копією експерта КНДІСЕ МЮ України висновку лінгвістичної експертизи від 21 червня 2024 року №6113/24-36; завіреною копією висновку фоноскопічної експертизи від 26 липня 2024 року №СЕ-19-24/48655-ВЗ; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, установлено, що підозрюваний може: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки кримінальне правопорушення, що інкримінується громадянину України ОСОБА_7 , відповідно до статті 12 КК України, належить до особливо тяжких, оскільки санкція частини першої статті 255-2 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить також про те, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування, а також усвідомлюючи можливість призначення такого виду додаткового покарання як конфіскація майна у разі визнання його винуватим, вживатиме заходів до відчуження належного йому майна на користь інших осіб. Наявність достатніх майнових ресурсів, які він отримує у тому числі внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, а також тісних зв`язків з організатором вказаної злочинної організації, а також інших її учасників додатково надасть йому можливість упродовж невизначеного періоду часу змінювати місце свого проживання та/або перебування, а також впливати на учасників кримінального провадження; - незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а саме, з урахуванням відомих підозрюваному обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, підозрюваний може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших підозрюваних, а також на свідків, які як допитані, так і не допитані у кримінальному провадженні, та зміни останніми показів в частині фактичних обставин. Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що на теперішній час у кримінальному провадженні не проведено увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні. Крім того, проведеним на даний час досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний під час вчинення кримінального правопорушення, з метою узгодження дій з реалізації злочинного плану діяльності злочинної організації, активно вживав заходів конспірації та приховування своєї діяльності, використовував мобільні термінали, інші електронні засоби, які за своїм функціоналом дозволяють спілкуватись шляхом направлення зображень і текстових повідомлень, вказані засоби зв`язку, як знаряддя злочину, містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших його співучасників. При цьому, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, підозрюваний може безперешкодно відвідувати місця вчинення кримінальних правопорушень, а також вживати заходів з приховування або знищення слідів вчинення кримінальних правопорушень тощо; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може продовжити узгоджувати свої дії з іншими співорганізаторами та учасниками злочинного зібрання, у тому числі з невстановленими на даний час особами, з метою недопущення викриття себе, як одного з активних учасників злочинного зібрання, а також з метою перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні обставин готування та вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчинених у складі злочинного зібрання. Крім того, підозрюваний, перебуваючи не під вартою, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, інформувати та попереджати таких осіб про їх кримінальне переслідування; -вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зважаючи на те, що вказаний ризик підтверджується характером кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а саме: вчиненням кримінальних правопорушень, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу; продуманістю таких дій; цинічністю характеру протиправних дій, результатом яких було неконтрольоване організація, сприяння та участь учасниками злочинної сходки на території виправної колонії; ризиком завдання непоправної шкоди фізичному та психічному здоров`ю населення у період збройної агресії російської федерації; вчиненням кримінальних правопорушень у період запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень частини четвертої статті 183 КПК України, не визначив йому розмір застави, оскільки під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 КК України.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що матеріали кримінального провадження не підтверджують жодним чином, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України, тобто в організації проведення злочинного зібрання (сходки) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для планування матеріального забезпечення чи координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, а також участь у такому зібранні (сходці), тобто обставин, які зазначаються у повідомленні про підозру, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки на території України, а саме: родину, яка складається з батьків, дружини, двох дітей; постійне місце проживання, що підтверджується наданими стороною захисту документами; у розшуку ніколи не перебував; належним чином виконує процесуальні обов`язки, не спростовують висновки про можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Твердження апелянта про недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Також колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3