УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 378/202/24

провадження № 51-730 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року щодо останнього,

установив:

Відповідно до змісту вироку Ставищенського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року, ОСОБА_5 визнано винним та призначено йому покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 125 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць;

- ч. 1 ст. 129 КК України -у виді обмеження волі на строк 1 рік;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Зараховано строк попереднього ув`язнення у строк остаточного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року, за результатами розгляду апеляційних скарг сторони захисту, вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

За змістом п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Крім того, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке конкретно рішення має прийняти суд касаційної інстанції, яке б узгоджувалось із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України.

Проте касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам закону.

Як убачається із змісту касаційної скарги, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, яке залишено апеляційним судом без зміни, зокрема, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, захисник порушує питання про необхідність зміни рішень в частині призначеного покарання за кожний кримінальний проступок окремо та зарахувати строки попереднього ув`язнення і домашнього арешту у строк покарання.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник, між іншим, вказує про можливість пом`якшення призначеного судом основного покарання, врахувавши фактичні обставини кримінального провадження, які, на її думку, можуть пом`якшити призначене покарання.

Однак, порушуючи зазначене питання захисник посилається, окрім даних, що характеризують особу засудженого, на фактичні обставини, які не були встановлені судом у зв`язку із здійсненням судового провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права, зокрема, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні.

Отже, вказуючи про необхідність зміни оскаржуваних судових рішень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 414 КПК України, захисник не враховує межі касаційного розгляду, встановлені у ч. 1 ст. 433 КПК України.

Крім того, формулюючи вимоги до суду касаційної інстанції про необхідність зміни оскаржуваних судових рішень в частині призначеного покарання, захисник залишає поза увагою остаточне покарання та те, що судом застосовано положення ст. 75 КК України.

Наведене не узгоджується із повноваженнями суду касаційної інстанції, передбачене положеннями ст. 437 КПК України.

Тому наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши їй десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що цей строк не пропущено.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 14 червня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року щодо останнього залишити без руху, встановивши захиснику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3