Справа № 946/2649/25
Провадження № 1-кс/946/823/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, заступник голови та бухгалтер СФГ « ОСОБА_6 », депутата VIII скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі рішення Саф`янівської сільської ради № 3-VIII від 26.11.2020, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 12.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1КК України.

Як зазначено слідчим в клопотанні, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

В ході досудового розслідування встановлено, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 : гранатометник роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , стрілок роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , водій управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , діловод відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , начальник відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 на виконання вимог абзацу 11 п. 9 постанови КМУ № 154 від 23.02.2022 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» та п. 79 абзац 4 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та відповідно до наказу військового коменданта Ізмаїльського району Одеської області від 11.04.2025 №103, здійснювали 12.04.2025 заходи із забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі, а саме: оповіщення та перевірку військово-облікових документів у військовозобов`язаних.

12.04.2025 в період час із 17:10 до 17:20, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, на автодорозі «Ізмаїл-Кілія» в районі с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області на вимогу вищезазначених працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 до військовозобов`язаних ОСОБА_12 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 надати для перевірки документи що посвідчують їх особи (військово-облікові документи), невстановлена особа на ім`я ОСОБА_13 , повідомила що його документи зараз підвезе громадянин ОСОБА_4 .

Далі, 12.04.2025 приблизно о 17:30 ОСОБА_4 , який є депутатом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, під`їхав на південну окраїну с.Кислиця Ізмаїльського району Одеської області за кермом автомобілю марки «Toyota», моделі «Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, діючи з прямим умислом, в період дії на території України особливого періоду, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, а саме: військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які, 12.04.2025, відповідно до наказу військового коменданта Ізмаїльського району Одеської області від 11.04.2025 № 103, здійснювали заходи із забезпечення правового режиму воєнного стану в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі, зупинив вищезазначений транспортний засіб біля співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, через відкрите водійське вікно транспортного засобу, продемонстрував та направив у бік військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 калібром 7,62 мм, погрожуючи його застосуванням, тим самим перешкодив законної діяльності Збройних Сил України, а саме: перевірці військово-облікових документів військовозобов`язаних ОСОБА_12 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 , після чого, наказав останнім сісти у вказаний транспортний засіб, на якому в подальшому залишив місце події зі ОСОБА_12 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_13 .

13.04.2025 р. годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.04.2025 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити та відповідно до вимог абз.8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати можливість внесення застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні просив при обранні запобіжного заходу врахувати характеристику та репутацію підозрюваного, який будучи заступником голови та бухгалтером СФГ « ОСОБА_6 » здійснював допомогу ЗСУ шляхом передаючи техніки ( напівпричеп спеціалізований та автомобілі) та грошових коштів для закупки необхідного обладнання для ЗСУ. Також просив прийняти до уваги міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання, а саме що підозрюваний одружений та має на утриманні 2 малолітніх дітей. Враховуючи викладене просив при обранні запобіжного заходу встановити відповідну суму застави з відповідними обмеженнями для підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України визнав частково, зазначив, що не мав наміру та умислу вчиняти вищевказаний злочин та щиро розкаюється у вчиненому. Підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили, що необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваної у зв`язку з наявністю ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні. слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 12.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1КК України.

13.04.2025 р. годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.04.2025 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається обґрунтованість підозри

ОСОБА_4 у інкримінованому йому діянні, що підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами обшуку від 13.04.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13.08.2024; протоколом огляду відеозапису від 13.04.2025; протоколами допиту свідків, поясненнями наданими підозрюваним ОСОБА_4 в судовому засіданні та іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Враховую вказане, слідчий суддя вважає, що саме на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В свою чергу, приймаються до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 144-1 КК України, що в цілому свідчить про те, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного та наявність судимостей у підозрюваного.

Таким чином, слідчим суддею приймається до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце роботи - заступник голови та бухгалтер СФГ « ОСОБА_6 », має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений та на його утриманні перебуває 2 малолітніх дітей. Також приймається до уваги характеристика Саф`янівського сільського голови, згідно якої ОСОБА_4 депутат Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського район VІІІ скликання з перших днів війни виявляє активну громадську позицію, готовий допомогами як простим мешканцям, так і Збройним Силам України. Так, протягом зазначеного періоду, неодноразово допомагав продуктами харчування для людей, які вимушені були покинути свої домівки та переїхати. Близько 130000 грн. перерахував воїнам ЗСУ для придбання РЕБів, планшетів та повербанків. Серед колег користується повагою та авторитетом. Таким чином враховується репутація підозрюваного та відсутність судимостей у підозрюваного.

При цьому, враховується, що обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, не свідчать про достатність підстав стверджувати, що при застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний буде перешкоджати повному, швидкому та об`єктивному розслідуванню кримінального провадження будь-яким способом.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Вказані обставини свідчать про можливість запобігання вказаним ризикам шляхом визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя враховує зазначені вище норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Так, позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.10.2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 12.04.2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 10.06.2025 року

Разом з тим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваногоОСОБА_4 , обов`язки строком до 10.06.2025 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4)заборонити спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обирається не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) і обчислюється з 12.04.2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію 10.06.2025 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80 х 3028 грн. = 242 240 грн.).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваногоОСОБА_4 , обов`язки строком до 10.06.2025 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4)заборонити спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явитися за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 16 квітня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1