печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4921/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, а саме мобільного телефону.

В обґрунтування вимог клопотання представник зазначає, що у арешт накладено необгрунтовано, а також, що наразі в ньому відпала потреба. В обгрунтування клопотання представник зазначає, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 не вчиняв перешкод слідчим, а навпаки сприяв та добровільно надав мобільний телефон для копіювання інформації, оскільки на вилучення мобільного телефону був відсутній дозвіл слідчого судді.

У судовому засіданні представник клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити та зазначив, що вказане майно визнане речовим доказом, оскільки був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що підтверджується протоколом огляду спеціаліста від 14.10.2024. Окрім цього вказав, що кримінальне провадження № 002299 за підозрою ОСОБА_5 , яке виділено з кримінального провадження № 0001154, наразі скеровано до суду для розгляду по суті.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Аналогічний принцип відображено в актуальній правовій позиція ЄСПЛ у справі «Garayev v. Azerbaijan» від 02.02.2023, заява №30352/11, зокрема визначає, що оскільки утримання майна Заявника як доказу с заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід мас бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Судовим розглядом встановлено, що наразіу провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України, перебуває кримінальне провадження№ 0001154 від 18.06.24 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

20.09.2024 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5

20 вересня 2024 року, у вказаному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2, 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_6 від 20.09.2024 вилучене у ОСОБА_5 майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні на підставі того, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального праовопрушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/46636/24 від 14.10.2024 накладено арешт на вилучене майно.

Разом з тим з матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл лише на копіювання інформації з електронних носіїв, однак під час обшуку з урахуванням того, що ОСОБА_5 не заперечував щодо копіювання інформації, що слідчим не спростовано, уповноваженою особою було вилучено вказаний мобільний телефон.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що 11.11.2024, з кримінального провадження № 0001154 епізод за підозрою ОСОБА_5 виділено в окреме провадження за №0002299, яке скеровано до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги доводи представника, що речовий доказ, а саме мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max залишився у провадженні № 0001154, в якому ОСОБА_5 отримав статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, відповідно до статті 64-2 КПК України.

Слідчий суддя також бере до уваги ту обставину, що вилучення мобільного телефону ОСОБА_5 відбулось 20.09.2024, а тому слідчий суддя вважає, що органу досудового розслідування надано достатньо часу для огляду та можливості належним чином дослідити вилучене майно на предмет інформації, що стосується обставин кримінального правопорушення, що безпосередньо підтвердив слідчий.

Так з долученої слідчим у судовому засідання копії протоколу огляду від 14.10.2024 вбачається, що еспертом оглянуто, зокрема, мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max, досліджено його інформаційний вміст, а виявлені наявні та видалені дані скопіййовано на зовнішній цифровий накопичувач, що додано до протоколу огляду.

Таким чином органом досудового розслідування досліджено вилучене майно на предмет інформації, що стосується обставин кримінального правопорушення, та наразі не наведено додаткових обставин, які б підтверджували, що повернення мобільного телефону власнику призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі вказаного майна, враховуючи, що відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження вже скопійовано з мобільного телефону та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Окрім цього, суд вважає, що подальший арешт майна, який є тимчасовим заходом забезпечення, не відповідатиме меті кримінального провадження та буде надмірним втручанням у права особи володіти своїм майном.

Таким чином суд, враховуючи, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала, оскільки відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження вже отримано з вказаного мобільного телефону, що підтверджується протоколом огляду, та долучено до матеріалів кримінального провадження.

За таких обставин клопотання представника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року у справі № 757/46636/24-к, в частині накладеного арешту на мобільний телефон марки iPhone 14 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні № 0001154 від 18.06.2024 чи будь-яку іншу уповноважену особу органу досудового розслідування, повернути мобільний телефон марки iPhone14 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , його власнику - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1