Справа № 536/393/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння,

установив:

До суду звернувся начальник Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_7 з поданням відповідно до якого просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.03.2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, згідно ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 2 роки. З 01.05.2023 року на обліку Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області перебуває засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до вироку суду, у період часу з 11.02.2023 року по 14.02.2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 556,67 грн.

09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відповідно до якого підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення правопорушення. Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2024 році 3 028 грн., у 2023 році 2 684 грн., у 2022 році 2 481 грн., у 2021 році 2 270 грн., у 2020 році 2 102 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2 684 грн. На 01 січня 2023 року ця сума складала 2 684 грн. Так, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Вартість викраденого майна складає 556,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України начальник Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 за вироком Кременчуцького районного суду від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння.

В судовому засіданні представник Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_4 подання підтримала з підстав, що в ньому зазначені.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримав.

Суд, вислухавши пояснення представника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації», засудженого, думку прокурора, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, особову справу засудженої, дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.03.2023 року встановлено, що у період часу з 11 лютого 2023 року по 14 лютого 2023 рок, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на законних підставах на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_8 , у кімнаті будинку побачив ефірний приймач «Romsat» моделі «Т8050HD» з кабелем до нього та пультом дистанційного управління, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного вище ефірного приймача з комплектуючими до нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який продовжено на підставі Закону України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року «Про затвердження Указу Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з корисливих спонукань, непомітно для оточуючих, з території домоволодіння АДРЕСА_1 , вільним доступом з кімнати будинку таємно викрав ефірний приймач «Romsat» моделі «Т8050HD» з кабелем до нього та пультом дистанційного управління, вартість якої згідно висновку експерта № СЕ-19/105-23/491-ТВ від 20 лютого 2023 року складає 556,67 грн.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 556, 67 грн.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 , у період часу з 11.02.2023 року по 14.02.2023 року спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 556,67 грн., його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна" № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Частиною 3 ст. 51 КУпАП було встановлено, що викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміноване ОСОБА_5 діяння згідно вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.03.2023 року крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн. 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн. 40 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Аналогічний висновок відображено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив у період часу з 11.02.2023 року по 14.02.2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн. (1 342*2=2 684).

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна у період часу з 11.02.2023 року по 14.02.2023 року становила 556 грн. 67 коп., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн., то суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнення засудженого за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком у відповідності до ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-IX від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,

постановив:

Подання начальника Кременчуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 березня 2023 від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1