Справа № 610/3100/24
Провадження № 1-кс/610/183/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025м. Балаклія

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 31.01.2025 про закриття кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, в якій вона просила скасувати вказану постанову.

Подана скарга не містить обґрунтування незаконності прийнятого слідчим рішення, а також викладу обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови. Разом з цим ОСОБА_3 зазначила, що копію оскаржуваної постанови вона не отримувала.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином шляхом направлення телефонограми за номером телефону, вказаним у скарзі, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Скарга ОСОБА_3 містить клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку з віддаленістю місця проживання та похилим віком скаржника. Беручи до уваги встановлені ч. 2 ст. 306 КПК України строки розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, а також вказане клопотання скаржника, слідчим суддею було постановлено ухвалу про розгляд скарги за відсутності особи, яка її подала, відповідно до положень ст. 26 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, просив скаргу ОСОБА_3 розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Ізюмською окружною прокуратурою Харківської області надано матеріали кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, а також матеріали кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023, дійшов таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023 було встановлено, що 09.08.2023 посадовими особами Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області були внесені відомості до ЄРДР за № 0001030 за заявою ОСОБА_3 про те, що староста Залиманського старостинського округу Савинської територіальної громади Ізюмського району Харківської області ОСОБА_5 залишив родину ОСОБА_3 у небезпеці під час військового вторгнення 20.05.2022. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 135 КК України.

Під час допиту в якості потерпілої, проведеного 15.08.2023, ОСОБА_3 повідомила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_6 з червня 2017 року проживала по АДРЕСА_1 в домоволодінні, що належить їх синові ОСОБА_7 .

З 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року с. Залиман перебувало в окупації російських військ. 26.04.2022 вона разом з чоловіком звернулися із письмовою заявою до старости с. Залиман ОСОБА_5 з вимогою того, що він не виконував свої обов`язки. Зважаючи на те, що село було вже на той час не окупованим, в селі були відсутні світло, питна вода, медичне обслуговування, мобільний зв`язок, продукти харчування. На думку ОСОБА_3 , велася підготовка населення до необхідності співпраці з окупаційною владою та навмисної дискредитації української влади.

20 травня 2022 року близько 10 год. на подвір`я де проживає ОСОБА_3 відбувся приліт двох мін калібру 120 мм. Внаслідок прильотів вона разом з чоловіком отримали вибухові травми, а саме: ОСОБА_3 осколкове поранення лівої гомілки, а її чоловік ОСОБА_6 різано-рвану рану лівої сідниці, лівого стегна, осколкове поранення тулуба та гомілки.

Першу медичну допомогу їм надавала фельдшер с. Залиман, а їх сім`ю разом з батьками діловода Залиманського старостинського округу до лікарні м. Первомайськ Лозівського району евакуйовував сусід ОСОБА_8 на власному автомобілі через 2 дні.

Саме в цей час 20.05.2022 староста евакуйовував свою родину із села, залишивши всіх в небезпечному стані та місці без надання медичної допомоги. Зі слів ОСОБА_3 староста не забезпечив евакуації, внаслідок чого загинуло 5 жителів села та 3 отримали поранення (по інформації старости).

07.07.2022 в мережі інтернет "Суспільне новини. Харків" ОСОБА_3 дізналася, що староста домовлявся із адміністрацією про вивезення на особистих автомобілях людей, надаючи безкоштовний бензин. Згідно письмової інформації вих. № 138 від 19.06.2023, наданої начальником Савинської селищної військової адміністрації ОСОБА_17 "зелені коридори " для евакуації були відсутні, евакуація здійснювалася самостійно на власному транспорті.

На думку ОСОБА_3 , староста залишив її та її чоловіка в безпорадному стані, не повернувся за ними щоб надати допомогу, не допоміг евакуюватися до лікарні. Він завідомо залишив без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для життя стані і позбавив можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок старості, безпорадного стану - поранення. Він зобов`язаний був і мав змогу надати допомогу.

17.08.2023 чоловік заявниці ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав начальнику Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області заяву про залучення його до провадження як потерпілого.

Під час допиту в якості потерпілого, проведеного 17.08.2023, ОСОБА_6 надав аналогічні пояснення.

Пояснення потерпілих про наявність у них вибухових травм підтверджується відповідними виписками із медичних карт стаціонарного хворого № 2150 від 26.05.2022 та № 2149 від 30.05.2022 відповідно.

Постановою начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури визначено підслідність кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023 за СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Постановою слідчого СВ відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 31.01.2025, вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постанова аргументована тим, що в ході досудового розслідування не встановлено факту завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, а отже ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 135 КК України передбачена кримінальна відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суспільна небезпечність даного кримінального правопорушення виражається в тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Небезпека такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, у якій особа опинилась в небезпечному для життя стані.

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення виражається в бездіяльності. Людина може опинитись у небезпечному для життя стані через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану - сп`яніння, приступ хвороби, дії стихійних сил природи, перевтома тощо; не має значення, внаслідок чого людина опинилася в небезпечному для життя стані, тобто коли вона сама, без допомоги іншої людини, не може вийти з такого стану.

Обов`язок піклуватися про цю особу може випливати: 1) із закону або інших нормативних актів; 2) із шлюбно-сімейних відносин; 3) із характеру професії (пожежники, працівники міліції, рятівники на воді тощо); 4) із договору; 5) коли особа своїми діями поставила іншу особу в небезпечний для життя стан.

Крім обов`язку особа повинна мати можливість надати допомогу. Якщо особа через фізичну неспроможність або тому, що сама знаходиться в безпорадному стані чи з інших причин не може надати допомогу, то кримінальна відповідальність не настає.

Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту ненадання допомоги (залишення в небезпеці) незалежно від того, чи настали тяжкі наслідки, чи ні. Не має значення, що хтось інший надав допомогу залишеному в небезпеці.

Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення виражається в прямому умислі. "Завідомість", про яку зазначено у ст. 135 КК, означає, що винний усвідомлює, що інша особа, знаходиться в небезпечному для життя стані, що він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу і відмовляється від цього. Якщо особа не усвідомлює, що інша особа знаходиться в небезпечному для життя стані, то відповідальність не настає.

Суб`єктом кримінального правопорушення є особа, яка досягла 16-річного віку і зобов`язана піклуватися про особу, що перебуває в небезпечному стані, або особа, яка своїми діями поставила потерпілого в небезпечне для життя становище.

Отже, в ході досудового розслідування, крім іншого, має бути встановлено: 1) чи зобов`язана була особа в силу тих чи інших підстав піклуватися про іншу особу, що перебуває в небезпечному стані; 2) чи мала особа можливість надати допомогу. Відсутність хоча б однієї з вказаних обставин виключає кримінальну відповідальність особи.

З матеріалів кримінального провадження № 0001030 від 09.08.2023 встановлено, що в ході досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Також слідчим було проведено огляд місця події за місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_5 пояснив, що він займає посаду старости Залиманського старостинського округу Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області з 10.12.2020. 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення рф на територію України. У період з 02.03.2022 по 31.03.2022 с. Залиман Ізюмського району Харківської області було окуповане російськими військовими. У період з 31.03.2022 по вересень місяць 2022 року село Залиман знаходилось в т.з. "сірій зоні". На території села тривали активні бойові дії та майже кожного дня село піддавалось численними обстрілами російськими військовими з боку тимчасово окупованого с. Савинці Ізюмського району Харківської області.

24.02.2022 він разом зі своєю сім`єю перебував за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

01.03.2022, згідно розпорядження Савинського селищного голови ОСОБА_13 № 36 "Про оголошення простою під час військового стану", його повноваження як старости Залиманського старостинського округу було тимчасово призупинено. Дія даного розпорядження тривала до вересня 2022 року. Відчуваючи відповідальність за населення, він почав займатись питанням життєзабезпечення жителів, які перебували на території с. Залиман, а саме займався доставлянням гуманітарної допомоги з населених пунктів з якими було відносно безпечне сполучення, так би мовити на волонтерських засадах. Заробітна плата нараховувалась, але згідно зі статтею 12 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що оплата праці за час простою не з вини працівника належить до мінімальних державних гарантій в оплаті праці. Тобто простій не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). З приводу особистої розмови та з питань евакуації ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_6 , ОСОБА_5 пояснив, що коли до нього звертались місцеві мешканці з таким питаннями, то він завжди відповідав, що транспортний засіб для здійснення централізованої евакуації місцевих мешканців відсутній у зв`язку з постійними обстрілами та перекриттям дороги у с. Савинці. Тому доводилось здійснювати евакуацію власними транспортними засобами мешканців інших населених пунктів та волонтерами, але виводячи людей з-під обстрілів, вони наражали себе на небезпеку, тому далеко не кожен погоджувався на таке. 04.06.2022 він виїхав з с Залиман. На той момент в селі залишились декілька осіб, які відмовились ризикувати своїм життям, виїжджаючи під обстрілами військовослужбовців зс рф, та вирішили залишитись за місцем свого мешкання. Йому відомо, що на той період ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_6 за місцем їх мешкання вже не було. Зі слів місцевих мешканців, вони покинули територію с. Залиман та виїхали на безпечну територію самотужки. Також ОСОБА_5 додав, що до його повноважень входило - оповіщення та збір людей з метою їх вивезення наданим відповідним органом транспортним засобом у визначені дату та час, враховуючи безпеку для їхнього життя та здоров`я. Проте, на той момент, не було можливості організувати евакуацію.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з початку повномасштабного вторгнення вона разом з іншими жителями с. Залиман займалась гуманітарною роботою, та допомагала особам, яким потрібна була гуманітарна та медична допомога. Всі роботи проводились в будівлі сільської ради. Після залишення військовослужбовцями рф с. Залиман, почався потужний обстріл. Після чого вони зрозуміли, що подальше проживання тут дуже небезпечне, та через декілька днів, а саме 21.05.2022 вранці, вона разом з зятем та донькою виїхали у безпечне місце. На той момент в с. Залиман залишились декілька осіб, які відмовились ризикувати своїм життям, виїжджаючи під обстрілами військовослужбовців зс рф, та вирішили залишитись за місцем свого мешкання. Допомогою щодо вивезення місцевих мешканців займались волонтери на власних транспортних засобах, або наймали осіб, щоб в подальшому допомогли вивезти на безпечну відстань від обстрілів. Здійснити централізований виїзд осіб на той період не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю автобусів та домовленості припинення обстрілів під час евакуації. Також ОСОБА_10 додала, що знає ОСОБА_3 як місцеву жительку с. Залиман. Остання переїхала до села приблизно у 2015 році, та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 . На скільки їй відомо, факту звернення ОСОБА_3 до ОСОБА_5 з приводу допомоги вивезення її на безпечне місце не було. Ніяких прохань від неї або чоловіка особисто не чула. Коли до ОСОБА_5 підходили місцеві мешканці з такими питаннями, то він відповідав, що транспортний засіб для здійснення централізованої евакуації місцевих мешканців відсутній у зв`язку з постійними обстрілами та перекриттям дороги у с. Савинці. Тому всім жителям с. Залиман доводилось здійснювати евакуацію власними транспортними засобами мешканців інших населених пунктів та волонтерами. Наскільки їй відомо, сім`я ОСОБА_14 виїхала на безпечну територію самотужки.

Аналогічні пояснення надали свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Отже, з показань як самого ОСОБА_5 , так і допитаних свідків, не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях старости Залиманського старостинського округу ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України.

Натомість, з відповіді Савинської селищної військової адміністрації № 138 від 19.06.2023 встановлено, що ОСОБА_5 призначений на посаду старости Залиманського старостинського округу рішенням І сесії VІІІ скликання №13- VІІІ Савинської селищної ради від 10.12.2020 за поданням Савинського селищного голови ОСОБА_15 . В період окупації Савинської територіальної громади з ОСОБА_5 трудові відносини не переривались. Від громадян ОСОБА_16 чи ОСОБА_6 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , заяви щодо пошкодженого майна та потреби у будівельних матеріалах на відновлення житла не надходило. На території Савинської громади офіційно евакуація громадським транспортом не здійснювалась у зв`язку з повною окупацією та відсутністю "зелених коридорів". Мешканці евакуювались лише власним транспортом. Евакуація в бік с. Чепіль громадським транспортом не здійснювалась у зв`язку з небезпекою для людей - єдина дорога, якою можливо було евакуюватись була під постійними обстрілами. Гуманітарною допомогою під час окупації Савинської територіальною громадяни забезпечувались громадяни відповідно до наявного обсягу гуманітарної допомоги на окупованій території, завезеної з боку підконтрольної території України.

Листом № 26 від 23.01.2024 начальник Савинської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області повідомила ОСОБА_3 про те, що староста Залиманського старостинського округу ОСОБА_5 перебував на території округу в с. Залиман до 20.05.2022, але з 01.03.2022 було видано розпорядження Савинського селищного голови № 36 "Про оголошення простою на час військового стану" для всіх працівників Савинської селищної ради, дія якого була припинена після деокупації Савинської територіальної громади, а саме після 10.09.2022. Мешканці Залиманського старостинського округу мали змогу на приватному автотранспорті виїхати за межі округу на більш безпечну територію. У зв`язку з простоєм всіх працівників Савинської селищної ради з 01.03.2022, виїздом частини працівників за межі територіальної громади та окупацією населених пунктів громади, розпоряджень щодо створення евакуаційної комісії під час воєнного стану головою Савинської селищної ради не видавалося.

Отже, в ході досудового розслідування, у тому числі з показань заявниці ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_6 , було встановлено, що останні опинилися в небезпеці не через дії старости Залиманського старостинського округу ОСОБА_5 , а внаслідок збройної агресії рф проти України. Староста Залиманського старостинського округу ОСОБА_5 у межах наявних можливостей надавав допомогу мешканцям села Залиман, проте можливості здійснювати централізовану евакуацію людей не мав через відсутність "зелених коридорів", постійні ворожі обстріли та відсутність відповідного транспорту. Крім того, в діях ОСОБА_5 не було встановлено прямого умислу на залишення родини ОСОБА_14 у небезпеці, тобто такі обставини, які б свідчили, що ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , або інші особи, знаходилися в небезпечному для життя стані, а він при цьому зобов`язаний і мав можливість надати їм допомогу і відмовився від цього. За таких обставин слідчий дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України.

Враховуючи досліджені матеріали кримінального провадження та встановлені в ході досудового розслідування вказані вище обставини, слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові з приводу наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, та не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вона обґрунтована доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми для прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, слідчим був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303-310 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1