ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/870/25 Справа № 210/5808/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року, якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року справа № 207/425/22 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року справа № 207/425/22, за епізодами від 18.12.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання призначеного йому за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року справа № 207/425/22, за епізодом від 14.01.2022 року (матеріальна шкода в розмірі 2999 грн.) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.01.2020 року у виді 1 місяця позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року справа № 207/4426/23, за епізодами від 24.03.2023 року, 25.03.2023 року, 05.06.2023 року, 23.08.2023 року, 24.08.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання призначеного йому за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року справа № 207/4426/23 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України до призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 06.06.2023 року) до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі;

-за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено ОСОБА_7 покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року у виді 01 (одного) місяця позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 05 (п`яти) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 30 серпня 2023 року.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду 1-ї інстанції та ухвалити нове рішення про застосування до нього Закону України №3886-ІХ від 09.08.2024 року.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що не погоджується з рішенням суду 1-ї інстанції, оскільки в оскаржуваній ухвалі суддя зазначив, що згідно вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року засудженим було завдано матеріальну шкоду, що перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду 1-ї інстанції змінити в резолютивній частині, а апеляційну скаргу засудженого задовольнити частково.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги засудженого, вислухавши пояснення прокурора, колегія суддів вважає наступне:

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Верховною Радою України прийнято Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Згідно з Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) викладена в новій редакції, відповідно до якою встановлені санкції за: 1) дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; 2) дії, передбачені ч. 1 вказаної статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; 4) дії, передбачені ч. 1 або 2 цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Вказаними змінами, зокрема, збільшено вартість (з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) предмету дрібної крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, яка є визначальною для розмежування кваліфікації дії між дрібною крадіжкою, передбаченої ст. 51 КУпАП, та, зокрема, крадіжкою, передбаченою ст. 185 КК України.

За положеннями ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

З огляду на викладене, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тож, фактична декриміналізація викраденого майна, вартість якого не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, має зворотну дію у часі та «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Такі висновки узгоджується з позицією об`єднаної палати, викладеною в постанові від 07 жовтня 2024 року в справі № 278/1566/21.

Варто зауважити, що відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно у 2021 році 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, передбачені ст. 51 КУпАП, становили 2270 грн, у 2022 році - 2481 грн, у 2023 році 2684 грн.

Як вбачається с матеріалів провадження, ОСОБА_7 за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року визнано винним у вчиненні 18.12.2021 р. шахрайства (ч.1ст.190 КК України), яке спричинило потерпілому шкоду в сумі 414 грн. Тобто. вартість майна, яким заволодів шдяхом шахрайства ОСОБА_7 , є меншим, ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який був встановлений на цей період. Тому, ОСОБА_8 на підставі ст. 74 КК України підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч.1ст.190 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

В той же час цим же вироком суду ОСОБА_7 засуджено за ч.2ст. 185 КК України за крадіжку чужого майна на суму 2999 грн, яка за своїм розміром тягне кримінальну віідповідальність. Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року за ч.2 ст.185 ОСОБА_7 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.01.2020 року, і остаточно за сукупності вироків обрано покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Таким чином, підстави для пом`якшення остаточного покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року відсутні.

За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.4 ст.185 КК України за вчинення кількох епізодів крадіжок чужого майна: 24.03.2023 р. на суму 600 грн, 25.03.2024 на суму 835,67 грн, 05.06.2023 р. на суму 2375 грн, 06.06.2023 р. на суму 18000 грн, 23.08.2023 р. на суму 706,88 грн, 24.08.2023 на суму 331,70 грн. З огляду на розмір 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2023 р. склад кримінально караного діяння утворює лише епізод від 06.06.2023 р. Оскільки крадіжку було вчинено в умовах воєнного стану, дії ОСОБА_7 за вказаним епізодом правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України. Покарання обрано в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією цієї норми 5 років позбавлення волі. Підстави до призначення згідно ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, відсутні.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року ОСОБА_7 крім за ч.4ст.185 КК України ще визнано винним призначені покарання за ч.1ст.309, ч.1ст.357, ч.3ст.357 КК України, і на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за ч.4 ст.185 КК України, менш суворих покарань, призначених за іншими нормами кримінального закону, за сукупністю злочинів ОСОБА_7 обрано покарання у виді 5 років позбавлення волі. До зазначеного покарання на підставі ст.71 КК України частково приєднана не відбута частина покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року і остаточно за сукупністю вироків обрано покарання у виді 5 років та 1 місяця позбавлення волі.

Таким чином, суд 1-ї інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вище вказаними вироками за епізодами від 18.12.2021 р, 24 та 25 березня, 05 червня , 23 та 24 серпня 2023 р. В той же час це не тягне за собою зменшення остаточного покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року.

В той же час судом 1-ї інстанції в резолютивній частині оскарженої ухвали припущена помилка. Замість звільнення засудженого від покарання за ч.1ст.190 КК України суд вказав про звільнення від покарання за ч.2ст.185 КК України, та замість звільнення від покарання за ч.4ст.185 КК України за епизодами від 24.03.2023 року, 25.03.2023 року, 05.06.2023 року, 23.08.2023 року, 24.08.2023 року суд помилково зазначив про звільнення від покарання за цими епізодами за ч.2ст. 185 КК України. І вказані помилки підлягають виправленню шляхом зміни резолютивної частини оскарженої ухвали

Із врахуванням чого, апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 419, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року, якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства, змінити в резолютивній частині.

Виключити з третього абзацу резолютивної частини ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року посилання на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, виклавши третій абзац в наступній редакції:

«На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.04.2022 року справа № 207/425/22, за епізодами від 18.12.2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.»

Виключити з шостого абзацу резолютивної частини ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року посилання на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, виклавши шостий абзац в наступній редакції:

«На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2024 року справа № 207/4426/23, за епізодами від 24.03.2023 року, 25.03.2023 року, 05.06.2023 року, 23.08.2023 року, 24.08.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.»

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4