Номер справи137/506/24

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_7 ,
09.12.2023 близько о 15год 00хв ОСОБА_7 , перебуваючи біля господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час словесної суперечки із ОСОБА_4 , яка вчергове виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин, взявши із власного транспортного засобу, а саме мікроавтобусу «Рено Трафік», дерев`яний держак до господарської лопати, реалізовуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи суспільну небезпечність їх наслідків, та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар по задній ділянці голови від чого останній впав на ґрунтове покриття дороги на лівий бік. Втім, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, крім того, наніс ще низку ударів дерев`яним держаком до господарської лопати по різними частинами тіла потерпілого, а саме: один удар по правій руці, ключиці та два удари по правій нозі. Згідно висновку експерта, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, множинні забійні садна голови; закритий перелом середньої третини правої променевої кістки без зміщення. Вказані ушкодження у ОСОБА_4 виникли від травматичної дії (удар, тертя) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 09.12.2023. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, множинні забійні садна голови належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом середньої третини правої променевої кістки без зміщення - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.
Вказаними діями, ОСОБА_7 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та детально розповів про обставини скоєного правопорушення, згідно з яким він, за часу, місця, обставин та способу, встановлених судом, наніс ОСОБА_4 низку ударів дерев`яним держаком до господарської лопати по різним частинам тіла. При обранні йому міри покарання просив суворо не карати.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік, врахувавши стан здоров`я обвинуваченого, наявність на його утриманні інших осіб, місце роботи, характеристику за місцем проживання та відшкодування ним витрат на лікування потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні просив покарати обвинуваченого, призначивши йому суворе покарання, передбачене законом.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого та з`ясувавши позицію потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин.
Як особа ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштований, є людиною з інвалідністю третьої групи, має в сім`ї людину похилого віку, яка за станом здоров`я потребує стороннього догляду, на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, раніше не судимий.
Згідно з висновком органу пробації встановлено, що ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або одмеження волі на певний строк можливе та не буде становити високої небезпеки для суспільства у тому числі інших осіб.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин, внаслідок якого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.122 КК України. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, частково відшкодував матеріальні збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, є людиною з інвалідністю, зважаючи на думку учасників процесу та враховуючи позицію органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 і попередження нових злочинів без відбування основного покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.
В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві.
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь кого зі сторін у скрутне становище (постанова Верховного Суду від 08.11.2018 року у справі № 336/3665/16-ц).
При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_4 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та заподіянням йому легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, згідно висновків експерта №1053/1054/92 від 12.02.2024 та №153 від 22.03.2024. При цьому було порушено нормальний ритм його життя, він пережив душевні хвилювання та вимушено перебував на лікуванні.
Однак, доказів щодо тривалого лікування потерпілого, а також щодо теперішнього стану фізичного та ментального здоров`я, в тому числі, доказів розладів здоров`я, які знаходяться у причинному зв`язку із подією, та на які посилається сторона цивільного позивача, до матеріалів справи не надано.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову.
Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.
Керуючись ст.2, 7, 128, 349, 351, 358, 368-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Поряд з цим, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, котрі ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження котрих було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1