Справа № 592/2355/25
Провадження № 1-в/592/136/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою розглядається.

В.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_6 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироками Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 та 12.08.2021.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 20.02.2025.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Належним чином повідомлені представник Державної установи «Сумська виправна колонія №116» та засуджений подали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність, неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно вимог частини 3 статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, тобто клопотання розглядається в межах вимог.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

На теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2019 рік становило 1921 грн.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2027 грн.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.06.2020 вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_5 даним вироком засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, а саме:

- січень 2019 року - крадіжка майна вартістю 1446,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- січень 2019 року - крадіжка майна вартістю 640,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- січень 2019 року - крадіжка майна вартістю 1010,00 грн.; (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- січень 2019 року - крадіжка майна вартістю 1151,60 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- 01.04.2020 - крадіжка майна вартістю 520,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн).

Вказані діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_5 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 3 ст.185 КК України.

Крім того, 12.08.2021 вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за цей злочин у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покарання призначеним за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 остаточне покарання ОСОБА_5 визначено у вигляді 5 років позбавлення волі.

Зараховано у строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, покарання частково відбуте за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 з 02.09.2020 по 11.08.2021 включно.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за: ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі; ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; ч. 1 ст. 263 КК України виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначено у вигляді 3 років позбавлення.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 12 серпня 2021 року.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.12.2023 заяву начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_7 про роз`яснення вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021 задоволено.

Роз`яснено, що відбутий за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 строк покарання: з 02.09.2020 по 11.08.2021, не підлягає зарахуванню до остаточно призначеного ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2023.

ОСОБА_5 даним вироком засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, а саме:

- з 08.09.2019 по 13.09.2019 - крадіжка майна вартістю 1756,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- наприкінці вересня 2019 року - крадіжка майна вартістю 2230,00 грн. (сума викраденого майна перевищує 1921 грн);

- в середині жовтня вересня 2019 року - крадіжка майна вартістю 760,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн);

- в листопаді 2019 року - крадіжка майна вартістю 2083,00 грн. (сума викраденого майна перевищує 1921 грн);

- 27.01.2020 - крадіжка майна вартістю 1607,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн);

- з 27.01.2020 на 28.01.2020 - крадіжка майна вартістю 2239,00 грн. (сума викраденого майна перевищує 2027 грн);

- наприкінці березня 2020 року - крадіжка майна вартістю 767,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн);

- на початку березня 2020 року - крадіжка майна вартістю 817,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн);

- в середині березня 2020 року - крадіжка майна вартістю 3158,00 грн. (сума викраденого майна перевищує 2027 грн);

- 27.03.2020 - крадіжка майна вартістю 1313,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн);

- 14.04.2020 - крадіжка майна вартістю 4147,30 грн. (сума викраденого майна перевищує 2027 грн);

- 14.04.2020 - крадіжка майна вартістю 833,00 грн. (сума викраденого майна не перевищує 2027 грн);

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, сховище та інше приміщення, вчинене повторно, тому суд враховує, що призначено покарання за 12 епізодами крадіжок, а не за окремим епізодом, (з них по 5 епізодам розмір викраденого перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб), дана обставина унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 до покарання призначеного за цими злочинами.

Крім того, ОСОБА_5 даним вироком засуджений за вчинення 15.08.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на суму 300 грн. (сума викраденого майна не перевищує 1921 грн).

Вказане діяння не може вважатись кримінально-караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_5 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 2 ст.185 КК України.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією частини вчинених діянь за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 12.08.2021 за ч. 2 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

постановив:

Клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_5 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_5 , від призначеного покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 (справа № 589/1198/19) за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 (справа № 589/1198/19) за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_5 , від призначеного покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021 (справа № 589/865/20) за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021 (справа № 589/865/20) за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покарання призначеним за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувавши у строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, покарання частково відбуте за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 з 02.09.2020 по 11.08.2021 включно.

ОСОБА_5 вважати засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двух) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 12 серпня 2021 року.

Відбутий за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2020 строк покарання: з 02.09.2020 по 11.08.2021, не підлягає зарахуванню до остаточно призначеного ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, призначеного за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1