МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. Справа № 370/2350/24

Провадження № 1-кп/370/388/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області кримінальне провадження № 0001162 від 20.05.2024, за яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гавронщина, Бучанського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, місце служби ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в :

З 17.06.2022 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 134 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 16.08.2021 №227 (по особовому складу), у ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді начальника проходить військову службу підполковник ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є начальником за військовим званням та за посадою відносно старшого солдата ОСОБА_5 .

На посаді заступника командира роти охорони з морально-психологічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 проходить військову службу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на посаді офіцера ІНФОРМАЦІЯ_5 проходить військову службу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на посаді інструктора з рекрутингу та контрактної служби ІНФОРМАЦІЯ_8 проходить військову службу ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Статтями 4, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Згідно зі ст. ст. 28, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який діє на даний час.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, старший солдат ОСОБА_5 відповідно ст. ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань за призначенням; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно), солдат відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність.

Однак, у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти порядку несення військової служби за наступних обставин.

Відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 24.04.2024 № 211-РС (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_5 звільнено із займаної посади та призначено на посаду старшого оператора розрахунку відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 .

На виконання вищевказаного наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 видано наказ від 27.04.2024 № 118 (по стройовій частині), відповідно до якого старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого солдата ОСОБА_5 вважати таким що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби - до військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 .

Однак, солдат ОСОБА_5 , близько 09 год 00 хв 30.04.2024, перебуваючи за місцем служби, а саме у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, відкрито, у присутності інших військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема: заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 , заступника командира роти охорони з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 , офіцера ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , командира взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 , інструктора з рекрутингу та контрактної служби ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , отримавши законний усний наказ свого начальника ОСОБА_6 про звільнення його, старшого солдата ОСОБА_5 , з посади старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення на посаду старшого оператора розрахунку відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 24.04.2024 № 211-РС (по особовому складу) та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2024 № 118 (по стройовій частині) відмовився виконати вищевказані накази та вибути до нового місця служби - військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 , вину у інкримінованих йому діяннях визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому і дав показання, які повністю відповідають обставинам, що встановлені досудовим розслідуванням.

Так, ОСОБА_5 дав суду покази, що 30.04.2024, перебуваючи за місцем служби, в присутності інших військовослужбовців, відмовився виконати наказ ОСОБА_6 про переведення на іншу посаду. На даний час призначений на нову посаду у РТЦК та СП. Щиро кається. Більше такого не повториться.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному, відсутністю заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, є встановлений у Збройних Силах України, інших військах та військових формуваннях України порядок підлеглості в управлінні військами з метою забезпечення їхньої постійної боєготовності та боєздатності, нормального виконання військовими частинами та підрозділами покладених на них завдань. Додатковим факультативним об`єктом можуть бути безпека держави, власність, довкілля.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі.

Так, відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, полягає у вчиненні діяння у вигляді відкритої відмови виконати законний наказ начальника (непокора), коли підлеглий відкрито та категорично заявляє, що не виконуватиме наказ, або у вчиненні іншого умисного невиконання наказу.

Склад цього кримінального правопорушення є формальним, тобто закінченим його слід вважати з моменту вчинення діяння, а саме з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту умисного його невиконання.

Суб`єктивна сторона непокори характеризується виною у формі прямого умислу. Умисел на невиконання наказу може виникнути у винної особи як у момент отримання наказу, так і пізніше.

Враховуючи викладене, суд визнає, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена у судовому засіданні повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

ОСОБА_5 , за місцем служби за період проходження військової служби на посаді командира роти ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 24. 02. 2022 по 27.04.2024 року зарекомендував себе з кращої сторони та середнім рівнем професійної підготовки, до виконання функціональних обов`язків відноситься відповідально, необхідну службову документацію веде вчасно та без порушень нормативних документів, має почуття обов`язку і відповідальності до поставленого завдання старшими командирами, дисциплінований. За останні п`ять років за допомогою лікаря нарколога та психіатра не звертався. Раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_5 , слід призначити покарання у межах санкцій ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі, оскільки інших покарань санкція вказаної частини статті не передбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відтак, обмеження, передбачені ч.1 ст. 75 КК України на даний випадок не поширюються.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, критичне ставлення до своїх дій, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем служби, особу обвинуваченого, раніше не судимий, думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі 5 років із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що в даному випадку мета покарання, визначена у ст. 50 КК України, буде досягнута і без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових злочинів і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Суд вважає, що необхідною і достатньою мірою покарання відносно обвинуваченого для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ у справі електронний носій флеш-накопичувач «Apacer» чорно-блакитного кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку - після його перегляду апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1