Справа № 755/663/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001654 від 28 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13 липня 2022 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2022 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт;

- 29 травня 2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною першою статті 309, з урахуванням положень статтей 71, 72 КК України до покарання у виді 1 року 20 днів обмеження волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2024 року, ОСОБА_3 , приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Флоренції (більш точного місцезнаходження органом досудового розслідування не встановлено). Проходячи повз будинок, на землі біля дерева, випадково помітив прозору пластикову колбу, всередині якої містилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Будучи особою, яка вживає наркотичні засоби та психотропні речовини, ОСОБА_3 припустив, що у вказаній пластиковій колбі може знаходитись заборонена в обігу речовина, та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_3 придбав знайдену ним пластикову колбу з психотропною речовиною всередині, помістивши її в праву нагрудну кишеню куртки, в яку був одягнутий, тим самим почав її незаконно зберігати, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, та направився далі по вул. Флоренції.

В цей же день, тобто 28 листопада 2024 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Флоренції, буд. 5, співробітниками Дніпровського УП ГУНП у місті Києві був затриманий ОСОБА_3 .

В подальшому на місце було викликано слідчо-оперативну групу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві, та в період часу з 15 години 39 хвилини до 15 години 45 хвилин, 28 листопада 2024 року, під час проведення обшуку затриманої особи - ОСОБА_3 , у останнього, в присутності двох понятих, вилучено з правої нагрудної кишені куртки, в яку він був одягнутий, прозору пластикову колбу, всередині якої містилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/70338-HЗПРАП від 04 грудня 2024 року: надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,400 г.

PVP, згідно зі Списком № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» до 0,15 г. PVP вважається невеликим розміром, від 1,5 г до 15,0 г - великим розміром, а від 15,0 г і більше - особливо великим розміром.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 28 листопада 2024 року він перебував за адресою: м. Київ, вул. Флоренції, та проходячи повз будинок, на землі біля дерева, знайшов прозору пластикову колбу, всередині якої містилась психотропна речовина, яку він помістив в праву нагрудну кишеню куртки, в яку був одягнутий, та залишив собі для власного вживання, однак в подальшому був зупинений працівниками поліції, які вилучили вказану речовину. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та вірно кваліфіковані за частиною другою статті 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, спосіб життя (раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за статтею 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями статті 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено кримінальний проступок; вчинення кримінального проступку було припинено лише втручанням правоохоронного органу; суспільній небезпечності останнього, яке передбачено розділом XIII Особливої частини КК України «Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення», що відносяться до діянь, які створюють загрозу заподіяння шкоди або заподіюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів; можливих наслідків від вчинення даної категорії кримінальних правопорушень, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року за частиною першою статті 309, з урахуванням положень статтей 71, 72 КК України до покарання у виді 1 року 20 днів обмеження волі.

Відповідно до статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи тяжкість даного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами, передбаченими частиною першою статті 71 КК України, яка передбачає можливість часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з дотриманням правил складання різновидних покарань, виходячи з того співвідношення, яке встановлено у статті 72 КК України.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3183 гривні 60 копійок за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні № 0001654 (висновок №СЕ-19/111-24/70338-HЗПРАП від 04 грудня 2024 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року, до покарання, призначеного даним вироком, у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0001654 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/663/25.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Речові докази: пластикову ємність, всередині якої знаходиться кристалоподібна речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,400 г, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1