Провадження № 1-кс/756/2605/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2023 року, за ознаками вчиненого кримінального правопорушення за частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

18 листопада 2024 року скаржник ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулася зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2023 року, за ознаками вчиненого кримінального правопорушення за частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть скарги

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначає, що 10 лютого 2023 року звернулася до Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері із заявою про вчинення кримінальне правопорушення. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 17 травня 2023 року після ухвали судді Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року.

У подальшому ОСОБА_3 було допитано як потерпілу. Протягом червня-серпня 2023 року слідчому Оболонському УП ГУНП у м. Києві у зазначеному кримінальному провадженні було направлено ряд клопотань, зокрема, про долучення доказів та про проведення слідчого експерименту. У листопаді 2023 року скаржником не отримавши відповіді про стан клопотань та не маючи інформації про стан досудових розслідувань, було направлено заяву про відсторонення слідчого, але відповіді не отримала.

31 травня 2023 року, тобто через 14 днів з дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення та через 4 дні з дати допиту потерпілої, слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження, без проведення будь-яких слідчих дій.

Також скаржник зазначає, що слідчим не досліджено всіх обставин кримінального правопорушення, не зазначено хто є суб`єктом правопорушення, не встановлено суб`єктивну та об`єктивну сторони протиправного діяння.

У зв`язку з чим скаржник звернулася з даною скаргою до суду.

Позиція сторін кримінального провадження

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомили.

Скаржник та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. При цьому представником скаржника була подана заява про розгляд справи без її участі та без участі потерпілої.

Дослідивши скаргу і додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 17 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 152 КК України №0000014.

Встановлено, що 10 лютого 2023 року до Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері скаржником була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2023 року уповноважених осіб Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення. Під час допиту від 27 травня 2023 року потерпіла зазначила обставини вчинених відносно неї дій сексуального характеру без її добровільної згоди, за що передбачена кримінальна відповідальність за частиною 1 статті 152 КК України.

30 вересня представником скаржника направлено клопотання про стан досудового розслідування, а 28 листопада 2023 року подано до СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві заяву про відсторонення слідчого у даному кримінальному провадженні.

6 листопада 2024 року на адресу адвоката заявниці ОСОБА_4 надійшла відповідь слідчого, у якій йшлося про винесену постанову про закриття кримінального провадженні від 31 травня 2023 року.

У зв`язку з відсутністю проведення всебічного та повного досудового розслідування та винесеною постановою про закриття кримінальногопровадження заявниця звернулася до суду.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Основного Закону України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі, щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, диспозитивності тощо.

Так, принцип змагальності розкривається у статті 22 КПК України, частинами першою та другою якої визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип диспозитивності сторін у кримінальному провадженні визначений статтею 26 КПК України, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частина третя цієї Статті).

Згідно з частиною 1 статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до узагальнень Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження слідчі судді враховують положення частини 2 статті 9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень пункту 4 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

З урахуванням положень частини 3 статті 306 КПК України участь слідчого під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження є обов`язковою, оскільки при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, слідчий повинен довести правомірність прийняття слідчим процесуального рішення та за необхідності спростувати доводи заявника щодо передчасності винесення такого рішення.

Проте, слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві в судове засідання не з`явився та не довів законність та вмотивованість постанови про закриття кримінального провадження, на підтвердження повноти проведення досудового розслідування та обґрунтовань для такого закриття.

Дослідивши постанову про закриття кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що у ній відсутні будь-які посилання на проведені під час досудового розслідування процесуальні слідчі дії, спрямовані на збирання доказів для підтвердження або спростування наявності факту кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 152 КК України.

Така постанова містить лише інформацію про посилання слідчого на покази потерпілої, як підстави для закриття кримінального провадження.

Зміст оскаржуваних постанов фактично зводиться до викладу норми частини 1 статті 284 КПК України та зазначення інформації про відсутність доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя звертає увагу, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» зазначає: «Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алексахін проти України», пункт 55).

В аспекті зазначеного, слідча суддя наголошує, що згідно з вимогами частин 1 та 4 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Так, згідно з Преамбулою Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція), яка ратифікованої згідно з Законом України №2319-IX від 20 червня 2022 року, України визнала, що: реалізація de jure та de facto рівності між жінками та чоловіками є ключовим елементом у запобіганні насильству стосовно жінок; насильство стосовно жінок є проявом історично нерівного співвідношення сил між жінками та чоловіками, яке призвело до домінування над жінками та дискримінації жінок чоловіками та до недопущення повноцінної емансипації жінок; структурний характер насильства стосовно жінок як насильства за гендерною ознакою, а також те, що насильство стосовно жінок є одним з головних соціальних механізмів, яким жінок змушують зайняти підпорядковане положення порівняно із чоловіками; жінки й дівчата часто піддаються тяжким формам насильства, як-от: домашньому насильству, сексуальним домаганням, зґвалтуванню, примусовому шлюбові, злочинам, учиненим в ім`я так званої «честі», та каліцтву геніталій, що становить тяжке порушення прав людини стосовно жінок і дівчат і є головною перешкодою для досягнення рівності між жінками та чоловіками; триваючі порушення прав людини під час збройних конфліктів, які зачіпають цивільне населення, особливо жінок, у формі поширеного або систематичного зґвалтування та сексуального насильства, а також можливість збільшення насильства за гендерною ознакою як під час конфліктів, так і після них; жінки й дівчата піддаються більшому ризикові насильства за гендерною ознакою, ніж чоловіки.

Ця Конвенція застосовується в мирний час і в ситуаціях збройного конфлікту (частина третя статті 2 Стамбульської конвенції).

Сторони вживають необхідних законодавчих та інших заходів для забезпечення належної уваги до недопущення, розслідування, покарання та забезпечення компенсації стосовно актів насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції та які вчинені недержавними учасниками (частина друга статті 5 Стамбульської конвенції).

Відповідальність за правопорушення, установлені відповідно до цієї Конвенції, настає незалежно від характеру відносин між жертвою та правопорушником (стаття 43 Стамбульської конвенції).

Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб розслідування та судові провадження стосовно всіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції, здійснювалися без неналежних затримок і з урахуванням прав жертви на всіх стадіях кримінального провадження. Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів згідно з основними принципами прав людини та з огляду на гендерне розуміння насильства для забезпечення ефективного розслідування та кримінального переслідування правопорушень, установлених відповідно до цієї Конвенції (стаття 49 Стамбульської конвенції).

Всупереч вказаним вимогам національного та міжнародного законодавства, слідчий не вжив усіх необхідних заходів для повного і всебічного розслідування фактів, що вказані у заяві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014, а тому постанова слідчого про закриття провадження є передчасною, необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Отже, опираючись на принцип диспозитивності та змагальності у кримінальному провадженні, слідча суддя дійшла висновку про задоволення поданої скарги.

Керуючись статтями 2, 7, 22, 26, 214, 303, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 .

Скасувати постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києва про закриття кримінального провадження від 31 травня 2023 року №0000014, внесеного 17 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчиненого кримінального правопорушення за частиною 1 статті 152 КК України.

Копію ухвали надати заявнику та Оболонській окружній прокуратурі м. Києва для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

СУДДЯ ОСОБА_1