єдиний унікальний номер справи 546/1236/24
номер провадження 1-кп/546/141/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 та секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року за № 0000443 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною вищою освітою, є головою Фермерського господарства «Бобошко О.М.», одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не депутат, не є особою з інвалідністю та учасником бойових дій, раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України,-

установив:

У вересні 2023 року в ОСОБА_3 з метою отримання можливості керування машинами категорій «А1», всупереч вимогам Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 217 від 02.04.1994, виник прямий умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я з дозволом на керування машинами категорії «А1» з метою подальшого його використання за цільовим призначенням.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у вересні 2023 року, перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 , у мережі інтернет знайшов публікацію про надання послуг з виготовлення посвідчення тракториста-машиніста. У подальшому ОСОБА_3 познайомився з невстановленим слідством чоловіком, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, з яким вступив в усну домовленість з метою виготовлення останнім за винагороду завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я із дозволом на керування тракторами із потужністю двигуна до 73,5 кВт (категорія «А1»), для чого з використанням застосунку для дзвінків та обміну повідомлень «Viber» надав цій невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, фотозображення сторінок паспорта громадянина України на власне ім`я, фотозображення фотокартки свого обличчя та фотозображення медичної довідки для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим створив сприятливі умови для вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, при цьому цілком усвідомлюючи, що не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення тракториста-машиніста з дозволом на керування машинами, а саме: тракторами із потужністю двигуна до 73,5 кВт (категорія «А1»), яке має складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 217 від 02.04.1994.

Невстановлений слідством чоловік, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, використовуючи надані ОСОБА_3 фотозображення сторінок паспорта громадянина України на його ім`я, фотозображення фотокартки обличчя, підробив посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя с. Піщане Решетилівського району Полтавської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 має право на керування машинами категорії «А1», бланк якого згідно висновку експерта не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу: зображення реквізитних даних, вихідних типографських даних, захисної сітки, серії та номеру нанесено струменевим способом друку з використанням знакодрукуючого пристрою (кольорового струменевого принтера); зображення внесених даних на бланк посвідчення нанесені електрографічним способом з використанням копіювально-розмножувальної техніки, які не використовуються при виготовленні бланків даного виду документів.

Наприкінці лютого 2024 року ОСОБА_3 від невстановленого слідством чоловіка, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, при зустрічі на а/д Київ-Харків у м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, отримав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на своє ім`я з дозволом на керування машинами категорії «А1», за виготовлення якого сплатив обумовлену грошову суму в розмірі 39000,00 грн.

Згідно наданої Держпродспоживслужбою інформації, відповідно до даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалося.

Своїми умисними діями, які виразилися у пособництві у виготовленні підробленого посвідчення, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому, 20 листопада 2024 року близько 10 години, ОСОБА_3 керував колісним трактором БЕЛАРУС-892, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , та рухався по вул. Джерельній у м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, де його зупинили працівники поліції за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У цей момент у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа з метою підтвердження свого права керування колісним трактором БЕЛАРУС-892, н.з. НОМЕР_2 , а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , виданого, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 має право на керування машинами категорії «А1».

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 під час перевірки у нього документів надав працівнику поліції для перевірки завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на його ім`я, в якому зазначено, що він має право на керування машинами категорії «А1», бланк якого згідно висновку експерта не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу: зображення реквізитних даних, вихідних типографських даних, захисної сітки, серії та номеру нанесено струменевим способом друку з використанням знакодрукуючого пристрою (кольорового струменевого принтера); зображення внесених даних на бланк посвідчення нанесені електрографічним способом з використанням копіювально-розмножувальної техніки, які не використовуються при виготовленні бланків даного виду документів, використавши у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Згідно наданої Держпродспоживслужбою інформації, відповідно до даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалося.

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

24 грудня 2024 року між прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами прокурора, обвинуваченого та захисника, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованих йому стороною обвинувачення кримінальних правопорушеннях. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850,00 грн та за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні 24 грудня 2024 року прокурор ОСОБА_2 , оголосивши зміст угоди про визнання винуватості, просила визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України, та призначити йому узгоджене покарання згідно умов угоди про визнання винуватості, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону.

Захисник ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, вирішити долю речових доказів згідно чинного законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив, що вказана угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та 4 ст. 358 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесені до кримінальних проступків.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 судом не установлено.

Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 850,00 грн, відповідає вимогам закону, а отже ОСОБА_3 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань судом не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, зокрема має право затвердити угоду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Враховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1989,75 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки обвинувачений визнається винним.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2024 року, на вилучене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 Держпродспоживслужбою в Полтавській області на ім`я ОСОБА_3 , з відкритою категорією «А1».

На підставі викладеного, та керуючись Кримінальним кодексом України, статтями 100, 174, 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 грудня 2024 року, укладену між прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000443 відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 1989 гривень 75 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 25 листопада 2024 року на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритою категорією «А1».

Речовий доказ у кримінальному провадженні: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане, згідно його змісту, 20.02.2024 ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритою категорією «А1», залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1