Справа № 947/9855/25
Провадження № 1-кс/947/4263/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179 від 02.10.2024 року за ознаками кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000179 від 02.10.2024 року за ознаками кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно, яке було виявлено та вилучено 20.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах географічних координат («46.465174, 29.345907», « НОМЕР_1 , 29.346563», « НОМЕР_2 , 29.347429», «46.465746, 29.346706»).

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000179 від 02.10.2024 року за ознаками кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України за фактами здійснення незаконного придбання з метою збуту, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що невстановлені особи з початку 2024 року на території м. Одеса здійснюють незаконне придбання з метою збуту, а також збут та транспортування з метою збуту, незаконно виготовлених тютюнових виробів.

В ході проведення слідчих-розшукових дій в рамках кримінального провадження було встановлено, що до незаконного виготовлення, придбання з метою збуту, а також збуту та транспортування з метою збуту, незаконно виготовлених тютюнових виробів імовірно причетні: громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який відповідає за виготовлення та доставку тютюнових виробів, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка відповідає за виготовлення та здійснює відправку через служби доставки «Нова Пошта, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який відповідає за виготовлення та доставку тютюнових виробів до м. Одеса, через служби доставки «Нова Пошта», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , найманий працівник на виробництво сигарет.

За наявними даними, вказані особи, можливо здійснюють розповсюдження матеріалів рекламного характеру щодо наявного для збуту асортименту тютюнових виробів через створені ними групи у застосунку «Viber» в інтернет магазині «ЦИГАРКИ/ІКРА/СПЕЦІЇ/ВИНО».

Крім того, в ході досудового розслідування було допитано в якості свідка громадянина України: ОСОБА_8 з приводу обставин незаконної діяльності вказаних осіб, який добровільно видав тютюнові вироби в кількості 5-и блоків сигарет по 10 пачок сигарет в кожному, невідомого походження, куплені в застосунку «Viber» в інтернет магазині «ЦИГАРКИ/ІКРА/СПЕЦІЇ/ВИНО» за 1856 гривень.

Так, у кримінальному провадженні отримано відомості щодо місць можливого виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів з метою збуту та місць їх збуту, зокрема встановлено, що особами, причетними до вчинення злочину, накопичення і зберігання для подальшої реалізації алкогольних напоїв, тютюнових виробів може здійснюватись у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах географічних координат (« НОМЕР_6 , 29.345907», « НОМЕР_1 , 29.346563», « НОМЕР_2 , 29.347429», « НОМЕР_7 , 29.346706»).

За викладених обставин, 20.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: Одеська область, Болградський р-н., с. Лісне вул. Сонячна 12, в межах географічних координат («46.465174, 29.345907», « НОМЕР_1 , 29.346563», « НОМЕР_2 , 29.347429», « НОМЕР_7 , 29.346706») в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Samsung, серійний номер НОМЕР_8 /ps, належний ОСОБА_4 , у якому містяться зображення та обмін повідомленнями щодо продажу підакцизних товарів, у застосунку «Viber» в інтернет магазині «ЦИГАРКИ/ІКРА/СПЕЦІЇ/ВИНО»;

- 2-и пачки сигарет червоного кольору по 9 та 2 сигарети в кожній відповідно.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку мобільний телефон відповідає критеріям речових доказів, оскільки належить особі, причетність до вчинення кримінального правопорушення якої перевіряється наразі органом досудового розслідування, є носієм інформації, у ньому містяться зображення та обмін повідомленнями щодо продажу підакцизних товарів, у застосунку «Viber» в інтернет магазині «ЦИГАРКИ/ІКРА/СПЕЦІЇ/ВИНО», а також у ньому можуть міститися інші відомості з приводу спілкування щодо незаконного придбання з метою збуту, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, контакти осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а тому мобільний телефон потребує огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Вилучені під час обшуку сигарети імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення, відповідно до чого відповідають критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження та потребують збереження на даній стадії досудового розслідування.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку мобільний телефон та сигарети було визнано детективом речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови детектива від 20.03.2025 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження після огляду вилученого майна буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власниця майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179 від 02.10.2024 року за ознаками кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 20.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: Одеська область, Болградський р-н., с. Лісне вул. Сонячна 12, в межах географічних координат (« НОМЕР_6 , 29.345907», « НОМЕР_1 , 29.346563», « НОМЕР_2 , 29.347429», « НОМЕР_7 , 29.346706»), а саме на:

- мобільний телефон Samsung, серійний номер НОМЕР_8 /ps, належний ОСОБА_4 , у якому містяться зображення та обмін повідомленнями щодо продажу підакцизних товарів, у застосунку «Viber» в інтернет магазині «ЦИГАРКИ/ІКРА/СПЕЦІЇ/ВИНО»;

- 2-и пачки сигарет червоного кольору по 9 та 2 сигарети в кожній відповідно.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1