ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/321/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2024 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003816 від 30.11.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, українку, громадянку України, яка має середню освіту, не заміжню, офіційно не працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше була судимою:

- 15.01.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 185, статтею 75, КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 30.04.2020 року Київським районним судом м. Харкова, за частиною 1 статті 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу, який 30.07.2020 в ході перегляду вироку Київського районного суду м. Харкова було замінено на 50 годин громадських робіт, та відносно якої направлені обвинувальні акти, та рішення по справам ще не прийнято, а саме: 26.04.2019 року до Московського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 2 статті 185 КК України; 30.03.2021 року до Московського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185 КК України; 30.07.2021 року до Московського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 1 статті 309 КК України; 30.12.2021 року до Московського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 1 статті 309 КК України; 13.06.2023 року до Московського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 1 статті 309 КК України; 19.07.2023 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова, направлено обвинувальний акт за частиною 2 статті 309 КК України;

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три ) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислено з моменту проголошення вироку, тобто з 31.01.2024.

Згідно пунктів 1,2 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- МТ «Tecno Spark Go 2022» (Kg5m) 2/32Gb Atlantic Blue,блакитного кольору, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №2 ГУНП в Харківській області- повернути власнику майна ОСОБА_9 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року на вилучене 21.07.2023 року у ОСОБА_10 майно ОСОБА_9 ,а саме МТ «Tecno Spark Go 2022» (Kg5m) 2/32Gb Atlantic Blue,блакитного кольору.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винною у тому, що у період часу з 03 години 00 хвилин по 04 годину 00 хвилин, 15.07.2023 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі свідками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на запрошення раніше знайомого їй потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийшла до останнього у гості, за адресою: АДРЕСА_3 , та безперешкодно перебувала в його будинку.

Знаходячись у середині домоволодіння, ОСОБА_8 побачила мобільний телефон ТМ «Tecno Spark Go 2022 (KG5m) 2/32GB Atlantic Blue», блакитного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_9 , таємно викрала мобільний телефон ТМ «Tecno Spark Go 2022 (KG5m) 2/32GB Atlantic Blue», блакитного кольору, вартістю згідно з висновком експерта - 1120 гривень 00 копійок, після чого покинула місце вчинення злочину разом з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , на суму 1120 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яка в подальшому ним була змінена, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати. На підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що Верховною Радою України 18.07.2024 прийнято Закон № 3886-IХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024.

Цим Законом внесено зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на 2023 рік становить 2684,10 гривень. Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 здійснила крадіжку 15.07.2023, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 шкоду на суму 1120 грн., тобто вартість майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, таким чином, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи повідомлена судом апеляційної інстанції шляхом направлення їй поштового повідомлення, в судове засідання не прибула, причини свого не прибуття не повідомила.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України ОСОБА_8 вчинила 15 липня 2023 року, та її діями було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1120 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 2 684 грн (1 342*2 = 2 684).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 1120 грн.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 вчинила таємне викрадення чужого майна вартість якого становить 1120 грн., тобто сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 684 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України - закрити, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ мобільний телефон «Tecno Spark Go 2022» (Kg5m) 2/32Gb Atlantic Blue,блакитного кольору, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №2 ГУНП в Харківській області - повернути власнику майна ОСОБА_9 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.07.2023 року на вилучене 21.07.2023 року у ОСОБА_10 майно ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон «Tecno Spark Go 2022» (Kg5m) 2/32Gb Atlantic Blue,блакитного кольору.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: