Справа № 646/164/25
№ провадження 1-кс/646/312/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0003187 від 18.10.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп`янська Харківської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом Куп`янського РВП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003187 від 18.10.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2022 року, більш точний час не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на здійснення інформаційної діяльності у співпраці із державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів зс рф на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан строк дії якого неодноразово подовжувався, отже, в період з 24.02.2022 по теперішній час на території України діє правовий режим воєнного стану.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що російська федерація (далі рф) є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 №309 в результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, збройними формуваннями рф з 24.02.2022 по 09.09.2022 було окуповано території м. Куп`янськ, Куп`янського району, Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2022 року, ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем із здійснення діяльності у сфері безпроводового та проводового електрозв`язку, надаючи послуги доступу до мережі Інтернет, зокрема під торговою маркою «VIVA», знаходячись на території тимчасового окупованого Куп`янського району Харківської області, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, зайняв активну позицію щодо підтримки правомірності збройної агресії рф проти України та здійснював інформаційну діяльності у співпраці із державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямовану на підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

ОСОБА_4 , маючи досвід та спеціальні знання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, почав співпрацювати з представниками окупаційної адміністрації, з якими досягнув домовленостей про надання послуг доступу до мережі Інтернет на території тимчасово окупованого м. Куп`янськ та Куп`янського району Харківської області.

На підставі розпорядження т.зв. «Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 №РГ-123/22 від 02.09.2022 ОСОБА_4 як т.зв. «ФЛП» було надано дозвіл на «проведения ремонтных работ линий связи в подземных кабельных канализациях связи на обьектах общественной инфраструктуры» (мовою оригіналу).

ОСОБА_4 , маючи у своєму розпорядженні відповідне обладнання, з метою відновлення мережі інтернет проводив ремонтні та відновлювальні роботи пошкодженої магістральної оптико волоконної мережі для подальшого надання послуг доступу до мережі Інтернет в м. Куп`янськ та Куп`янському районі, зокрема в місцях розташування військових рф та представників окупаційної адміністрації в будівлях місцевого суду, поліції, митниці та ін.

Також ОСОБА_4 , зокрема за місцем знаходження свого офісу за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, більш точний час встановити не виявилось можливими, організував місце доступу до мережі Інтернет для здійснення дзвінків, за користування яким місцевими мешканцями здійснювалась оплата безпосередньо на місці.

На одній із серверних, належній ОСОБА_4 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2022 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, останнім було введено у дію застосунок «Елемент» для обміну інформацією та спілкування місцевих мешканців, що здійснювалось під контролем представників окупаційної адміністрації та військових рф.

Більше того, з метою контролю порушень порядку ОСОБА_4 вживались заходи для підключення до мережі Інтернет навчальних закладів, розташованих на території тимчасово окупованого Куп`янського району, шляхом розміщення місця доступу до мережі Інтернет за адресою: АДРЕСА_5 .

Отже, громадянин України ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями вчинив колабораційну діяльність, шляхом здійснення інформаційної діяльності у співпраці із державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

29.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченогоч. 6 ст. 111-1 КК України, у колабораційній діяльності, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці із державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора та її окупаційної адміністрації.

Як зазначає слідчий, вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування : показаннями свідківОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; речовими доказами, а саме - супутникової антеною, головкою супутникової антени з маркуванням «Ka Band Transceiver 2 5W P/N AN8044», модем SkyEdge II.; документацією щодо діяльності ОСОБА_4 , а саме: лист на ім`я ОСОБА_19 щодо підключення Інтернет точки для відео контролю порушень порядку сел. Куп`янськ-Вузловий та підключення відділів освіти по Куп`янському району, а також розпорядженням т.зв. «Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 №РГ-123/22 від 02.09.2022, яким ОСОБА_4 , як т.зв. «ФЛП», було надано дозвіл на «проведения ремонтных работ линий связи в подземных кабельных канализациях связи на объектах общественной инфраструктуры» (мовою оригіналу).

29.01.2025 о 12 год 08 хв ОСОБА_4 фактично затримано в порядку ст.208 КПК України.

Обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий вказує на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі на строк до 12 років, тому з огляду на тяжкість можливого покарання він може покинути територію України та переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того, на даний час підозрюваний ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає, а фактично мешкає в м. Харкові, за інформацією Управління СБ України в Харківській області оформлює документи для виїзду за кордон, оскільки обізнаний щодо відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, та він неодноразово повідомляв своєму близькому оточенню щодо його намірів залишити територію України та тривалий термін перебувати на території Європи.

Крім того, підозрюваному відомо місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, показання яких, надані під час досудового розслідування, тому існує ризик того, що він може здійснити спробу незаконного впливу на них, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно співпрацював з окупаційною адміністрацією держави агресора, вбачається ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Одночасно ці обставини підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Крім того, обрати більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого, не виявляється можливим, оскільки на теперішній час територія Куп`янського району перебуває під частковою окупацією військ російської федерації, що унеможливлює контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного та значно збільшує вищевказані ризики.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та на підставі абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України не визначити розмір застави.

До судового засідання на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України підозрюваному та його захиснику надані копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, що підтверджується їх підписами.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважав клопотання прокурора та підозру у вчиненні кримінального правопорушення необґрунтованими, адже відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР ще у 2022 році, у жовтні 2023 році за місцем мешкання підозрюваного були проведені обшуку, під час яких вилучено обладнання та телефони, які були оглянуті та згодом повернуті. Жодних експертиз щодо цього обладнання та речей, які визнані речовими доказами супутникова антена, головка та модем у кримінальному провадженні не призначалося. Враховуючи, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що після виїзду у жовтні 2022 року з с-ща Куп`янськ-Вузловий постійно проживає у м.Харкові, допитувався у цьому кримінальному провадженні як свідок та не має наміру виїжджати за кордон. Паспорт для виїзду за кордон він оформив ще задовго до початку збройної агресії рф, має дружину, двох дітей, тещу, за якої здійснює догляд, у зв`язку з чим має відстрочку від мобілізації. Крім того, він з 2015 року хворіє на цукровий діабет.

Заслухавши доводи прокурора, з`ясувавши позицію сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у рішення від 21 квітня 2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 вказав, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Наявні у справі докази протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які безпосередньо вказали на ОСОБА_4 , як особу, який співпрацював з представниками окупаційної адміністрації та вчиняв активні дії, направлені на впровадження мережі інтернет; речові докази: супутникова антената з головкою до неї та модемом, які вилучені під час обшуку за місцем знаходження офісу; лист на ім`я ОСОБА_19 щодо підключення Інтернет точки для відео контролю порушень порядку сел. Куп`янськ-Вузловий та підключення відділів освіти по Куп`янському району, а також розпорядженням т.зв. «Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_7 №РГ-123/22 від 02.09.2022, яким ОСОБА_4 , як т.зв. «ФЛП», було надано дозвіл на «проведения ремонтных работ линий связи в подземных кабельных канализациях связи на объектах общественной инфраструктуры» (мовою оригіналу), у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри, її вірогідність та достатність для застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний обізнаний про особисті дані свідків, які надали органу досудового розслідування показання відносно нього, що свідчить про можливість впливати на них, з метою схилити у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань. Наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

На думку слідчого судді, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, адже ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Слідчий суддя приймає до уваги відсутність вагомих стримуючих факторів запобігання ризиків, зазначених стороною обвинувачення, адже лише факт наявності міцних соціальних зв`язків у підозрюваного під загрозою суворого покарання нівелює їх. Таким чином встановлена наявність достатніх даних про існування ризиків переховування від слідства і суду, оскільки за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, можливість незаконного впливу на свідків, які у тому числі, є його знайомими, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається із рапорту заступника начальника Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 оформлює документи для виїзду за кордон так як обізнаний щодо відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та останній неодноразово повідомляв своєму близькому оточенню щодо його намірів залишити територію України та тривалий термін перебувати на території Європи.

Доводи сторони захисту про те, що підозра щодо кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , є необґрунтованою, не заслуговують на увагу, оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що, наразі, «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання підозрюваного під вартою. А тому, відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Крім того, з огляду на положення ч.6 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, суд позбавлений можливості застосувати до підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із аналізу частини другої статті 29 Конституції України убачається, що винятків стосовно підстав застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пов`язаних із тяжкістю вчиненого нею злочину, немає. Тобто, навіть коли йдеться про злочини, що посягають на національну безпеку України чи громадську безпеку, наявність вмотивованого судового рішення для тримання особи під вартою, яка підозрюється чи обвинувачується у їх вчиненні, є обов`язковою. Підставою для правомірного обмеження права на свободу через застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, рішення, яке не просто формально ухвалює суд, а воно має бути обґрунтованим, справедливим. Формальне судове рішення нівелює мету та суть правосуддя, яке «визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Таким чином, тримання під вартою за вмотивованим рішенням слідчого судді, суду у розумінні частини другої статті 29 Конституції України відповідає принципу верховенства права та мінімізує ризик допущення свавілля, чого неможливо досягти, враховуючи виключно тяжкість злочину та не оцінюючи конкретних обставин справи, реальних причин, що обумовлюють необхідність у триманні особи під вартою, неможливість застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що разом із застосуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб уникнути бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003187 від 18.10.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання ОСОБА_4 , тобто до 29 березня 2025 року включно.

Визначити заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 302800, 00 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на такі реквізити: UA0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк одержувача: ДКСУ м.Київ, МФО одержувача: 820172, у призначенні платежу обов`язково повинно бути зазначено: слово "застава", номер судового рішення "справа за № 646/164/25, провадження №1-кс/646/312/2025" та прізвище, ім`я і по батькові особи, за яку вноситься застава « ОСОБА_4 ».

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 30.03.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1