У Х В А Л А

про відмову в поданні

13 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку,

У С Т А Н О В И В:

згідно з вироком Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 липня 2024 року, вище вказаний вирок змінений в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У судовому засіданні, представник органу з питань пробації вважав, що іспитовий строк ОСОБА_5 має обчислюватися з дати постановлення вироку Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року, а тому ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав цю позицію.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти звільнення ОСОБА_5 від покарання.

Суд заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що підстав для звільнення ОСОБА_5 від покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку немає.

За змістом ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених ч. 1, 2 ст. 75 КК України, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Отже, за своїм змістом іспитовий строк - це проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом та законом обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Як слідує зі ст. 368, 369 КПК України, вирок - це судове рішення, яким вирішується обвинувачення по суті.

У ньому суд визначає, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього, судом вирішується і ряд інших питань.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 КПК України, суд касаційної інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом, приймає постанови.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: змінити судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної інстанції може змінити вирок суду в частині міри покарання засудженого, зокрема, звільнити особу від відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.

У цьому випадку, для розуміння ч. 1 ст. 165 КВК України вирок та постанова є рівнозначними поняттями.

Отже, у разі, якщо після касаційного перегляду вирок суду першої чи апеляційної змінений і засуджений, замість відбування реальної міри покарання, звільняється від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, то іспитовий строк має обчислюватися з моменту проголошення постанови суду касаційної інстанції.

Слід зазначити, що аналогічної позиції дотримується і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в ухвалі від 23 січня 2024 року, у справі ЄУН 486/858/21, яка постановлена за схожих справі ОСОБА_5 обставин.

Отже, суд дійшов висновку, що іспитовий строк, який установлений постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 липня 2024 року, спливає 17 липня 2026 року.

За таких обставин, у суду немає підстав, передбачених ч. 1 ст. 78 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

За цих підстав, суд відмовляє в задоволення подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

Керуючись ст. 369-372, 532, 539 КПК України, суд

д

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6