Справа №751/1931/24
Провадження №1-кп/750/532/24
У Х В А Л А

16 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 (дистанційно), ОСОБА_5

(дистанційно), ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (дистанційно),

перекладача ОСОБА_8 (дистанційно)

обвинувачених ОСОБА_9 (дистанційно), ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 та клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 24.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 189 КК України

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, який спливає 16.12.2024, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися і продовжують існувати. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`які не має.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу.

Допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_14 , який є торакальним хірургом КНП «ЧМЛ №2», суду показав, що знає ОСОБА_9 через перебування того на лікуванні, у нього хронічний остеоміеліт ребер і ще має ряд захворювань. У квітні 2022 останній потрапив з ножовим пораненням. Операція була проведена двічі. Було ускладнення в грудній клітці, відкрились свищі, лікування було тривалий час. А потім було проведено резекцію 5 ребра. У вересні 2022 року ОСОБА_9 потрапив знову у лікарню, гнила кістка - ребро. Влітку 2023 року ОСОБА_9 було затримано. У нього був тоді один свищ, кожен день потрібно було робити перев`язки, відповідні процедури. В цьому році видалили 2 грижи, при виписці був один свищ, який потрібно було кожен день санувати, чистити, але в СІЗО адекватно не могли перев`язати, обробити належним чином, боялись, не заходили глибоко і відбулося знову загнивання. Вони консультували медперсонал СІЗО неодноразово, але медичний персонал не міг це зробити в умовах СІЗО, тому стан ускладнився. На цей раз ОСОБА_9 вже провели резекцію 7 ребра, біля серця, є болі, операцію переніс важко, були ускладнення, проблеми з наркозом. Якщо знову запустити і прибрати ребро, то буде відкрито доступ до серця. Він недолікований. Динаміка позитивна зараз є, але потрібно лікувати, постійно бути під наглядом фахівця, який має проводити необхідні процедури. Необхідно надавати медичну допомогу належної якості. У ОСОБА_9 ще є ряд хвороб, у тому числі гіпертонія, стенокардія, захворювання легень, кишківника та інші. Ситуація складна, в умовах СІЗО він не може отримувати адекватного лікування, не промивають як треба, що призводить до загострення і оперативного втручання. Теперішній стан пацієнта це через неналежне лікування, якби він не був в СІЗО, то такого б не було. Якщо не надавати кваліфіковану допомогу, то це загрожує тяжкими наслідками, може закінчитись і смертю, він потребує кваліфікованої та своєчасної допомоги. Він проводив йому оперативні втручання у лікарні №2, до цього обвинувачений був в обласній лікарні, в онкологічному відділенні. Ці маніпуляції після операції робить лише він, медичні сестри не роблять, дуже відповідально це, поряд із серцем потрібно чистити. В умовах СІЗО такого не роблять, не надають там допомоги належної якості, недостатня кваліфікація для проведення таких процедур, а це приводить до погіршення стану. Стан пацієнта погіршився з моменту перебування в СІЗО, такий пацієнт потребує постійного спостереження. У пацієнта є супутні хвороби, які впливають на стан, захворювання прогресують, також і вік впливає. ОСОБА_9 важко переніс цю операцію, вони його лікують, виписують, в СІЗО одразу погіршення відбувається і його переводять знову до них, це призводить до розвитку ускладнень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та подав клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав, що клопотання прокурора непоґрунтоване. У потерпілих ОСОБА_15 претензій немає до обвинувачених, згідно поданих ними заяв. А через перебування ОСОБА_9 в СІЗО його стан здоров`я значно погіршився, там не надають кваліфіковану медичну допомогу, що призвело до такого стану, існує загроза життю. Відсутність належного лікування в умовах СІЗО та ненадання своєчасно кваліфікованої допомоги загрожують тяжкими наслідками. Обвинувачений позбавлений можливості у отриманні необхідної медичної допомоги в умовах СІЗО, що і призвело до чергового оперативного втручання, його тривале перебування під вартою негативно впливає на стан здоров`я, захворювання прогресують.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу, вказав, що медичну допомогу можуть надавати в умовах СІЗО.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника, вказав, що стан його здоров`я серйозно погіршився, знову операція була, в СІЗО не надають належну допомогу, лише замінюють пов`язку і знеболюють, бояться робити необхідні процедури, нема відповідних фахівців.

Захисник ОСОБА_7 підтримав колегу, вказав що запобіжний захід необхідно змінити, оскільки ОСОБА_9 потребує лікування.

Захисник ОСОБА_5 вказав, що клопотання прокурора є необґрунтованим, запобіжний захід просив змінити, оскільки ОСОБА_9 потребує лікування, і така позиція узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ. Вказує про необхідність дати можливість отримати обвинуваченому медичну допомогу своєчасно, щоб уникнути негативних наслідків, щоб зберегти життя.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку колег, вказав, що клопотання прокурора є необґрунтованим. Зазначив про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 за станом здоров`я.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали клопотання захисника ОСОБА_4 , просили змінити ОСОБА_9 запобіжний захід.

Відсутність захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_16 при вирішенні клопотань прокурора та захисника щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 не впливає на права обвинуваченого ОСОБА_12 та не порушує їх.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За матеріалами кримінального провадження, 07.06.2023 ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.06.2023 року до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 шістдесят днів, тобто до 06.08.2023 року з подальшим утриманням в ДУ «Менська виправна колонія (91)».

В подальшому строк тримання ОСОБА_9 під вартою неодноразово продовжувався, і рішення суду першої інстанції перевірялись Чернігівським апеляційним судом, останній раз ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 16 грудня 2024 року включно, з подальшим утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин обвинувачення, зменшення встановлених в провадженні ризиків.

При вирішенні питання про обрання, зміну, скасування або продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК).

Із наведеного вбачається, що слідчий суддя, суд може змінити запобіжний захід на менш чи більш обтяжливий для підозрюваного, обвинуваченого лише у випадку, якщо в ході судового розгляду буде з`ясовано наявність таких суттєвих обставин, передбачених ст. 178 КПК, які не були установлені під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що за змістом п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, тому виявлення фактів та доказів, котрі свідчать про зміни стану здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, може, ураховуючи це в сукупності з іншими обставинами, обумовлювати прийняття рішення про зміну запобіжного заходу на менш чи більш обтяжливий. Адже наведені обставини містяться у переліку тих, які мають враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Суд може змінити запобіжний захід обвинуваченому, з урахуванням визначених кримінальним процесуальним законом обмежень, не за будь-яких, а лише за істотних змін у стані його здоров`я.

Врахувавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши наявні матеріали справи, суд бере до уваги те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-1, ч.2 ст. 255-1 КК України, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Існування кожного вказаного у ч.1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Згідно з ч.3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Санкцією ч.4 ст. 189 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; санкцією ч.1 ст. 255-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна; санкцією ч.2 статті 255-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, тобто, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів.

Що стосується ступеня можливого настання заявлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, досліджуючи вказане питання, для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу, можливість існування яких була встановлена в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченому був обраний та продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені прокурором в клопотанні - суд погоджується зі стороною обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що такі існують, а саме те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, враховуючи тяжкість покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних злочинів, може переховуватися від суду, як і ймовірний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому судом враховуються дані відносно особи обвинуваченого, як то соціальні зв`язки, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, сімейний стан, стан здоров`я, а також період його тримання під вартою, однак, при цьому тяжкість покарання, яке передбачене законом у виді позбавлення волі на строк до 12 років, вже сама по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, такий ризик як можливість обвинуваченого ОСОБА_9 незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, під час розгляду клопотання сторони захисту, підтверджений не в повній мірі стороною обвинувачення, оскільки з досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що на теперішній час потерпіла ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_18 надіслали на адресу суду заяви, в яких зазначають, що обвинувачені їм не знайомі, вони не мають до них претензій, при цьому такі заяви датовані 02.12.2024 та 16.12.2024, відповідно, тобто на час перебування ОСОБА_9 під вартою, що унеможливлювало його спілкування з такими.

Водночас, суд бере до уваги вік обвинуваченого ОСОБА_9 , позитивні характеризуючи дані його особистості, зокрема що той нагороджений подякою командира військової частини за допомогу під час бойових дій на території міста Чернігова, має подяки з обласних, районних та дитячих лікарень м. Чернігова, є членом благодійної організації «Перевізники без кордонів», а також наявність медичної документації щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого - чисельних виписних епікризів (т. 2 а/с 153-164), в яких зазначена низка наявних діагнозів після обстеження ОСОБА_9 , та необхідність його лікування. Зокрема, відповідно до медичної довідки №218/ЧГ-24 від 21.03.2024, виданої медичною частиною №91 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Чернігівській області, ОСОБА_9 прибув до ДУ «МВК (№91)» 09.06.2023, за час перебування в ДУ «МВК (№91)» постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні в медичній частині №91, був консультований торакальним хірургом КНП «Чернігівська міська лікарня №2», неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ, відповідно до вказівки прокуратури був консультований в КНП «Чернігівська обласна лікарня», урологом КНП «Корюківська районна лікарня». Також наявні чисельні виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні та проведення йому хірургічних втручань у 2022 - 2023 рр., лікується з 2022 року стаціонарно та амбулаторно під наглядом торакального та абдомінального хірурга.

До того ж, у судовому засіданні встановлено, що під час перебування даного кримінального провадження в провадженні суду з 06.03.2024, обвинувачений ОСОБА_9 утримується під вартою, при цьому за цей час вже двічі у 2024 році перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ( з 02.09.2024 по 27.09.2024 та з 25.11.2024 по теперішній час).

Крім того, з наданої стороною захисту довідки завідувача хірургічного відділення КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР №19799 вбачається, що ОСОБА_9 перебуває у вказаному медичному закладі, поза межами місця тримання під вартою в період 25.11.2024 по 16.12.2024, з приводу хронічного остеомієліту ребер зліва, де йому було проведено оперативне втручання, остеотомія 7 ребра, продовжує хворіти. Згідно відповіді генерального директора КНП «ЧМЛ №» від 06.12.2024 №01-04/2275, ОСОБА_9 перебуває на стаціонарному лікування у хірургічному відділенні КНП «ЧМЛ №2» ЧМР з 25.11.2024 розу з діагнозом М86.48 - Хронічний остеомієліт з дренованим синусом, інші локалізації, стан здоров`я пацієнта - тяжкий/середньої тяжкості, при стабільному протіканні лікування пацієнта без погіршення/появи ускладнень потребує продовження стаціонарного лікування протягом 7-10 днів. Про погіршення стану здоров`я ОСОБА_9 також було зазначено лікарем - торакальним хірургом ОСОБА_14 в судовому засіданні. За його поясненнями, відповідну кваліфіковану медичну допомогу ОСОБА_9 по його захворюванню в умовах СІЗО не отримує, а це призводить до погіршення стану, стан пацієнта погіршився з моменту перебування в СІЗО, такий пацієнт потребує постійного спостереження, а ненадання своєчасно кваліфікованої медичної допомоги може загрожувати тяжкими наслідками.

Зазначена медична документація та відомості, що в ній містяться, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 є особою, яка потребує медичного нагляду, враховуючи діагностовані захворювання. Належний медичний нагляд та надання хворому медичних послуг є необхідними заходами, спрямованими на забезпечення невід`ємного права особи на життя.

Стороною обвинувачення не надано доказів того, що за місцем утримання під вартою, ОСОБА_9 забезпечена можливість отримання медичної допомоги належної якості у зв`язку з наявними захворюваннями, оскільки під час перебування справи в провадженні суду, з огляду на надану медичну документацію, яка стосується стану здоров`я, та відомості, отримані в судовому засіданні під час допиту лікаря, такий стан здоров`я погіршився, що призвело до чергового хірургічного втручання.

Також, слід зазначити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню встановлених у судовому засіданні, передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку. (пп. «а» п.1 ст. 5 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод).

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ є частиною національного законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_9 має в м. Чернігові постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Також, ОСОБА_19 надала суду заяву, в якій зазначає що разом з дочкою ОСОБА_20 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , де проживають разом однією сім`єю із ОСОБА_9 , на підтвердження чого долучила копію свідоцтва про право власності.

Враховуючи наявні захворювання у ОСОБА_9 та проведене хірургічне втручання, погіршення його стану здоров`я, ймовірність реалізації відповідних дій, вказаних у клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, обвинуваченим ОСОБА_9 значно знижується наявністю у нього таких хвороб.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

За викладених обставин, зважаючи на погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , необхідність отримання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, та можливості запобігання вказаних у клопотанні ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання прокурора відмовити, а клопотання сторони захисту задовольнити, змінивши запобіжний захід ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання, відповідно до приписів та за умов передбачених ст. 181 КПК України, з покладанням на ОСОБА_9 певних додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці, а саме до 16.02.2025 включно, так як саме такий запобіжний захід на даний час з огляду на встановлені обставини забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість запобігти вирогідним ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 331, 369-372, ч.2 ст. 376, ч.2 ст. 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_9 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, до 16 лютого 2025 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 16.02.2025 року включно знаходитись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням випадків надання медичної допомоги; прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає - м. Чернігів, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілими у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. У разі порушення умов домашнього арешту до нього буде застосований більш суворий запобіжний захід.

Обвинуваченого ОСОБА_9 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання після закінчення строку перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №2».

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_9 направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1