Справа № 276/548/25
Провадження по справі 1-кс/276/84/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року с-ще Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000027 від 03.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушки Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

в с т а н о в и в :

02.04.2025 слідчий СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування до 04.05.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме у тому, що 02.02.2025 близько 20 год. 00 хв. між ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_8 , які спільно розпивали алкогольні напої в кухні будинку за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_1 , виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , взявши до рук кухонну дощечку, яка знаходилась на столі в кухні будинку в АДРЕСА_1 , наніс не менше чотирьох ударів останньою по голові ОСОБА_8 , який сидів на стільці поблизу вказаного стола. Від нанесених ударів ОСОБА_4 , у ОСОБА_8 утворились тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер на місці події.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2025 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 05.04.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначив, що на даний час, не зменшився ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів органу досудового розслідування та суду, оскільки вік підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування, зокрема можливість виїзду за межі України під час дії воєнного стану.

Також, не зменшився ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки та потерпілим у даному кримінальному провадженні є знайомими та близькими родичами останнього та проживають в одному населеному пункті, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь-яких дій, як фізичного, так і морального характеру, з метою зміни показів чи відмови від їх надання, подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, на переконання слідчого, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом не прибуття чи несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду.

На даний час вказані ризики продовжують існувати. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на стадії досудового розслідування не встановлено.

Постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури 31.03.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 04.05.2025 включно, оскільки закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в межах двох місячного строку неможливо з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу, зокрема необхідно отримати висновки за результатами проведення судової психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_4 , судово-психологічних експертиз за матеріалами відеозаписів слідчих дій, а також судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи; виконати вимоги ст.290 КПК України; підготувати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

На підставі вказаного слідчий вважає, що обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, виконання підозрюваним, покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що підозрюваним не визнається винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому було оголошено підозру.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу підозрюваному. Зазначила, що докази існування ризиків, визначених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не надано. Вважає безпідставним твердження слідчого про можливість підозрюваного виїхати за межі України, оскільки ОСОБА_4 не отримував закордонний паспорт, а його майновий стан та стан здоров`я не дозволяє виїхати в іншу країну. Крім цього, тяжкість вчиненого правопорушення саме по собі не може свідчити про підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчим не підтверджено відповідними доказами ризики впливу на потерпілого та свідків, не конкретизовано, на яких саме свідків може чинитись вплив. В клопотанні не обґрунтовано та не доведено яким чином ОСОБА_4 перешкоджатиме кримінальному провадженню. Відсутня також мотивація того, чому м`якший запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. На переконання захисника, щодо ОСОБА_4 може бути обраний інший запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав висловлену позицію свого захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, на даній стадії доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів, зокрема даними: протоколу огляду місця події від 03.02.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 03.02.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 03.02.2025; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 ; висновку експерта №130 від 18.03.2025; висновку експерта №71/ц від 14.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими. Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (ч. 1 ст. 115 КК України), може вдатися до відповідних дій.

Продовження існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, зокрема відсутності утриманців. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний з метою зміни показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні, може незаконно, шляхом вмовляння, психологічного тиску, застосування фізичного насильства або погрози його застосування, впливати на потерпілого та свідків, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, добре знайомі один з одним, з деякими з них перебуває в родинних відносинах, а з одним зі свідків проживає за однією адресою.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України в частині перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки клопотання не містить його обгрунтування та він не підтверджений жодними доказами.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного

під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалі слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2025 року.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Так, ОСОБА_4 підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_8 , що характеризується підвищеною суспільною небезпекою. Крім того, доводи захисника про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде запобігати ризику впливу на свідків, слідчий суддя вважає необгрунтованими, оскільки підозрюваний проживає в одному будинку із сином ОСОБА_12 , який є безпосереднім свідком вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про підвищений ризик впливу на нього з боку підозрюваного.

При цьому, на перекуонання слідчого судді, наявність у підозрюваного сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Слідчий суддя зважає й на те, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинено в умовах діючого в Україні воєнного стану, що може свідчити про відсутність факторів, які б стримували підозрюваного до вчинення протиправних дій, а звідси і до належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім цього, вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя враховує також стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розпочатого лише 03.02.2025, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину.

Всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання слідчого судді, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним вище ризикам.

Обставини по справі з часу застосування запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує також об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні до закінчення строку дії ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2025 року, якою підозрюваному встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.04.2025 року, з огляду на необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, на які вказує слідчий і прокурор, зокрема: необхідно отримати висновки за результатами проведення судової психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_4 , судово-психологічних експертиз за матеріалами відеозаписів слідчих дій, а також судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи; виконати вимоги ст.290 КПК України, провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

З огляду на те, що постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури від 31.03.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 04.05.2025 включно, а тому слідчий суддя вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу для підозрюваного, у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_13 , вчинено із застосуванням насильства, внаслідок чого заподіяно смерть людини, слідчий суддя, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 травня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 04 травня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 07.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1