Справа № 462/9530/24
провадження 1-кп/462/250/25
У Х В А Л А

09 квітня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 000453 від 18.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим,

встановив:

в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000453 від 18.10.2024 року відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження № 000453 від 18.10.2024 року щодо ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання покликається на те, що в ході судового розгляду обвинувачений примирився з потерпілим ОСОБА_6 та відшкодував йому завдані збитки. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, за формою вини такий злочин вважається необережним. ОСОБА_4 раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали покликаючись на мотиви такого, просили задовольнити.

Потерпілий та його представник не заперечили щодо задоволення клопотання, підтвердили факт відшкодування обвинуваченим завданої шкоди.

Прокурор заперечила щодо задоволення клопотання, зазначивши, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у Херсонському міському суді Херсонської області перебуває обвинувальний акт за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а тому він не може вважатися таким, що вчинив злочин вперше.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши представлену прокурором у судовому засіданні довідку про судимість, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, в ст. 44 КК України зазначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 46 КК України вбачається, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 18.10.2024 року, приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи на майданчику для паркування автомобілів, розташованого біля ТРЦ «Вікторія Гарденс» за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 226-А, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ним та ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_4 , діючи з необережністю, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної недбалості, а саме не передбачаючи можливості втрати ОСОБА_6 рівноваги та подальшого падіння потерпілого, а також настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був це передбачити, якби діяв з більшою обачністю, наніс один удар своєю правою рукою в обличчя ОСОБА_6 . Водночас від вказаного удару із наданням тілу прискорення ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав навзнак, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови до бетонної бруківки, внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, субарахноїдального крововиливу, субдурального крововиливу зліва, перелому склепіння черепа справа з переходом на основу черепакрововиливами під оболонки, пневмоцефалії, отогемоліквореї та гематоми тім`яної ділянки справа, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, якнеобережне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 примирився з потерпілим ОСОБА_6 , відшкодував добровільно і у повному обсязі завдану шкоду, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

При цьому, однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вперше.

Згідно абз. 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 Постанови пленуму Верховного суду України від 4 червня 2010 року № 7 « Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» яка встановлює, що не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

Отже, зважаючи на вищевикладене, під злочином, що втратив своє правове значення слід розуміти злочин, який вчинила особа, але який (під час вирішення питання про застосування положень Розділу IX Кримінального кодексу України) не утворює повторності, тобто втратив своє правове значення, саме в сенсі існування юридичних наслідків для особи яка його вчинила, у вигляді не знятої чи не погашеної судимості чи існування не закритого кримінального провадження відносно такої особи.

Вирішуючи питання про те, чи має місце у даному випадку вчинення кримінального правопорушення вперше, суд враховує, що у Херсонському міському суді Херсонської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, розгляд по даній справі не завершено, провадження не закрито, судимість не знята і не погашена, а тому особа не може вважатися такою, що вчинила вперше кримінальне правопорушення. Дана позиція узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного суду від 12.08.2020 року у справі № 127/31068/19.

За наведених обставин відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 284-286, 288, 369-372 КПК України, ст. 44, 46 КК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 000453 від 18.10.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.04.2025 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1