Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/801/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14.01.2025 включно з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Крива Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого начальником відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області, у спеціальному званні «лейтенант БЕБ», одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000741, відомості про яке 15.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000741, відомості про яке 15.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

-2-

Органом досудового розслідування встановлено, що 15.11.2024 приблизно 16 год, водій автомобіля «АУДІ Q7» з номером кузова VIN НОМЕР_1 ОСОБА_6 , рухаючись автодорогою регіонального значення Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів» від c. Сільце у напрямку с. Вільхівка Хустського району, у с. Гребля Хустського району Закарпатської області, поблизу АЗС «MOTTO», грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України Р.1 п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Р. 2 п.2.3 «б»); Р. 11 п. 11.3; Р. 12 п. 12.1; Р. 34 п. 1.1 «Дорожня розмітка», які виразилися в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості, втратив контроль над керуванням автомобілем, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку.

У результаті порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_1 , пасажир переднього сидіння автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_12 , отримала травми, від яких померла на місці події.

Також в результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_1 , водієві автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді важкої спінальної травми, забою головного мозку та рваної рани чола.

У результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_1 , пасажиру заднього сидіння автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки.

Внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом марки «АУДІ Q7», номер кузова VIN НОМЕР_1 , пасажиру заднього сидіння автомобіля марки «Opel Insignia», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_14 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійно-рваної рани голови, закритого перелому обох стегнових кісток та рваної рани лівої пахової ділянки.

15.11.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 16.11.2024 останній повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

-3-

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та існуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слідчим суддею враховано молодий вік підозрюваного, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання, родини, двох неповнолітніх дітей на утриманні, постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, який за місцем роботи та за місцем свого проживання характеризується позитивно, наявність постійного доходу, відсутність судимостей. При визначенні щодо ОСОБА_6 застави, слідчий суддя врахувала положення ч. 3 ст. 182 КПК України, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_6 та прийшла до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка на її думку буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків визначених КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 17.11.2024 скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, оскільки її розмір не відповідає тяжкості та суспільній небезпечності кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_6 за період з 01.10.2023 по 30.09.2024 отримав доходи в суму 843619 грн, що свідчить про наявність у розпорядженні ОСОБА_6 грошових активів. На думку сторони обвинувачення, визначений судом розмір застави, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді від 17.11.2024 залишити без змін. Указує на те, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід із визначеним розміром застави є достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків, про що свідчить і той факт, що з часу застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, останній не порушував покладених на нього обов`язків як підозрюваного у кримінальному провадженні та не вчиняв будь-яких дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, підозрюваний визнає вину, після звільнення з-під варти вжив заходів щодо дійового каяття та відшкодував потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спричинену шкоду, вживає заходів щодо надання грошової допомоги для лікування постраждалих у ДТП ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , і вирішує питання щодо відшкодування шкоди і цим потерпілим, а запобіжний захід без визначення розміру застави або збільшення такого розміру унеможливить таке відшкодування. Грошові видатки від збільшення розміру застави негативно позначаться на утриманні підозрюваним його матері пенсійного віку та батька, який має інвалідність 2 групи.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про безпідставність апеляційної скарги та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання,

-4-

так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 17.11.2024 відповідає не в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000741, відомості про яке 15.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.11.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 16.11.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.11.2024 за клопотанням старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою до 14.01.2025 включно та визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, при вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка, яка ніким із учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

-5-

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що свідчить про наявність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини його вчинення, існуючий в даному провадженні ризик, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що визначений слідчим суддею розмір застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави

-6-

стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала загибель людини та отримання ще чотирма особами, серед яких малолітня дитина, тілесних ушкоджень. Даному кримінальному правопорушенню притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, його особлива тяжкість може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Викладені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про реальне існування ризику того, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини, може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

Колегія суддів також враховує значний суспільний резонанс даного кримінального провадження і вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого може реально порушити публічний порядок.

З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наслідком якого є загибель людини та отримання ще чотирма особами, серед яких малолітня дитина, тілесних ушкоджень, стороною обвинувачення було порушено питання про необхідність визначення застави в розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є таким, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри,

-7-

при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його високого ступеня суспільної небезпеки, наявністю справжнього суспільного резонансу, апеляційний суд приходить до висновку, що даний випадок є виключним і застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому слід визначити заставу, в розмірі, що перевищує вказані межі, а саме 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такий розмір застави, апеляційний суд вважає справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та не становитиме для нього надмірний майновий тягар, навіть з урахуванням наданих стороною захисту відомостей про відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди та наміри підозрюваного щодо подальшої її виплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін;2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

Приймаючи рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б спростовували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційнускаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.11.2024щодо ОСОБА_10 скасувати.

Клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого начальником відділу протидії організованим формам економічної злочинності та незаконного обігу підакцизних товарів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Закарпатській області, у спеціальному званні «лейтенант БЕБ», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

-8-

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до14.01.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м. Хуст Закарпатської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Організацію виконання ухвали доручити прокурору відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді