ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/454/25

20 березня 2025 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000554 від 15 грудня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берестовець Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання бойових припасів, без мети збуту, в порушення вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання бойових припасів, у 2016 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поблизу кафе «Мандарин» на вул.Степанській в м.Костопіль, Рівненського (Костопільського) району Рівненської області, незаконно придбав, шляхом отримання подарунку у невстановленої досудовим розслідуванням особи, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ, та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які при конструктивному поєднанні між собою є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, що належить до бойових припасів, придатним до здійснення вибуху.

Вказану оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, ОСОБА_4 переніс та зберігав у схованці, поблизу річки Кропивниці, неподалік від вулиці Набережної в с.Берестовець Рівненського району Рівненської області, без передбаченого законом дозволу з моменту незаконного придбання до 14 грудня 2024 року.

14 грудня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно переніс вказану оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 до господарства, що по АДРЕСА_2 , де приблизно о 21 год. 30 хв. використав за призначенням шляхом підриву, під час вчинення хуліганських дій.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, які виразились у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , 14 грудня 2024 року приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці загального користування, поблизу території господарства та житлового будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, бажаючи протиставити себе встановленим в суспільстві нормам, самоутвердитися за рахунок цього та прагнучи показати свою зневагу до інших людей, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень - оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, діючи загальнонебезпечним способом, безпричинно, привів в дію та підірвав наявну у нього бойову гранату Ф-1, кинувши її до огорожі господарства, належного ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , внаслідок чого відбувся вибух, яким пошкоджено металопрофіль огорожі на 16,94 кв.м, по ціні 253,34 грн. за 1 кв.м, чим потерпілій заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 4291,58 грн., та у свою чергу було створено загрозу життю та здоров`ю мешканців навколишніх будинків, викликало побоювання у жителів цих будинків, у зв`язку з дією воєнного стану та невідомою причиною вибуху, чим порушено громадський спокій та нормальний відпочинок жителів села.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

20 березня 2025 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 20 березня 2025 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком з покладенням на останнього відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України відповідних обов`язки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України, в обсязі обвинувачення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив затвердити її.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти укладення угоди, пояснила, що обвинувачений відшкодував завдані їй збитки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Разом з тим, в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України визнає, цілком розуміє надані йому законом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.263 КК України ч.4 ст.296 КК України.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, що виразилося у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України та ч.4 ст.296 КК України.

При затвердженні угоди про визнання винуватості суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину загальнонебезпечним способом, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника обвинуваченого, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20 березня 2025 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого на застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 124, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст.75, 76, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від 20 березня 2025 року по кримінальному провадженню №0000554 від 15 грудня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати за проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу», 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» в розмірі 7959 грн. та за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 795,90 грн покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- важіль від запалу ручної гранати з маркувальним позначеннями барвником чорного кольору «115» тиснення «-76 УЗРГМ 583» та металеві уламки, що виявлені на місці утворення земляної воронки, зразок ґрунту із земляної воронки, упаковані в спеціальний пакет «МАС України Експертна служба» №2723593, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

- два марлеві тампони з кров`ю та два марлеві тампони з контрольними змивами (упаковані в паперові конверти), які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити;

- мобільний телефон Xiaomi МІ804С3DG з пошкодженим екраном, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути власнику;

- змив з предмету схожого на важіль від запалу ручної гранати з маркувальним позначеннями барвником чорного кольору «115» тиснення «-76 УЗРГМ 583» та зразки букального епітелію ОСОБА_4 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1