Справа № 563/234/25
провадження № 1-кп/563/50/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 26 січня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

25 січня 2025 року близько 15 год. 30 хв., точної години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку за місцем проживання, що в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також те, що вона посягає на чуже здоров`я, розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинила фізичне насильство, в розумінні п. 4, ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо своєї матері, ОСОБА_4 та умисно нанесла їй не менше дев`яти ударів руками та ногами, по голові та тулубу. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: на зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча; на задній поверхні середньої третини лівого плеча; на задній поверхні лівого ліктьового суглобу; на передній поверхні нижньої третини правого плеча; на передній поверхні верхньої третини правого стегна; на зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна; на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки; саден: на грудній клітці зліва в проекції 2 ребра по середньо-ключичній лінії; на задній поверхні правого ліктьового суглобу, які згідно п. 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов на розгляд до Корецького районного суду Рівненської області в порядку статті 302 КПК України разом з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 , в присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , подала суду письмову заяву, відповідно до якої вона беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження. Також вказала, що її було ознайомлено з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 у своїй заяві зазначила, що ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, відповідно до якого у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Згідно із ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Згідно з положенням частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, яка у своїй заяві не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згідна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт у порядку, визначеному статями 381, 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю. Її дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує сукупність обставин при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах є обставинами, що обтяжують покарання.

За місцем проживання обвинувачена характеризується посередньо.

На обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу.

Разом з тим, статтею 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 6 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, суб`єктами відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 пов`язане з вчиненням фізичного насильства, в розумінні п. 4, ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносно матері, а покарання призначене, не пов`язане з позбавленням волі, тому, в інтересах потерпілої особи від цього злочину, суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченої ОСОБА_3 обмежувальний захід передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників терміном на 3 (три) місяці.

При цьому, організацію виконання обмежувального заходу необхідно покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченої.

Речові докази та витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись статтями 349, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання - штраф у розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці, виконання якої покласти на Корецьку міську раду Рівненського району Рівненської області.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Рівненській апеляційний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку через Корецький районний суд Рівненської області, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, неможе бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д я :