Справа № 296/1408/25
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданням ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000794, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 354 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000794.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000794, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 354 КК України, у тому числі за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку жовтня 2024 року ОСОБА_6 , маючи 3 групу інвалідності внаслідок війни, враховуючи що термін дії відповідного пенсійного посвідчення спливає 31.10.2024, звернувся до Лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) КНП «Малинський міський центр ПМСД» Малинської міської ради з метою отримання повторного заключення про стан здоров`я для подальшого направлення його медичних документів до відповідного МСЕК та продовження групи інвалідності.

Перебуваючи поблизу кабінету №65 ЛКК КНП «Малинський міський центр ПМСД» Малинської міської ради, що за адресою: Житомирська область, Коростенський район, м. Малин, вул. 10 ОГШБ, 83, секретар вказаної ЛКК ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 про можливість сприяння в отриманні позитивного висновку ЛКК, а також при направленні зазначених висновків до медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) позитивний результат при вирішенні питання продовження групи інвалідності ОСОБА_6 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у голови Коростенської міжрайонної МСЕК ОСОБА_5 спільно з медичним реєстратором Коростенської міжрайонної МСЕК ОСОБА_8 та секретарем ЛКК ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого службового становища, уповноваженими на прийняття рішення про встановлення групи інвалідності. Таким чином, ОСОБА_5 вступила у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_7 мала діяти в якості пособника, а саме: сприяти вчиненню кримінального правопорушення шляхом надання засобів його вчинення, зокрема шляхом безпосереднього вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 та передачі її частини ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , як посадовим особам Коростенської міжрайонної МСЕК.

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 26.11.2024, у ході телефонної розмови ОСОБА_7 призначила ОСОБА_6 особисту зустріч в приміщенні службового кабінету № 65 «Малинський міський центр ПМСД» Малинської міської ради.

Прибувши 26.11.2024 до визначеного місця, ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_7 свої наміри пройти обстеження комісії для продовження групи інвалідності, на що остання, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , витребувала у нього наявну медичну документацію, пояснивши, що таку необхідно надати для вивчення лікарями та посадовими особами Коростенської міжрайонної МСЕК, а також розмовами та жестами визначила розмір неправомірної вигоди в сумі 2000 доларів США. ОСОБА_7 запевнила що без надання неправомірної вигоди підготовка усіх необхідних медичних документів та продовження групи інвалідності є неможливим. Таким чином, діючи в межах спільного з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 злочинного умислу, ОСОБА_7 висловила ОСОБА_6 вимогу надати неправомірну вигоду за вчинення службовими особами Коростенської міжрайонної МСЕК з використанням службового становища дій в його інтересах.

У подальшому, за вказівкою ОСОБА_7 , 27.11.2024 ОСОБА_6 прибув до кабінету №65 КНП «Малинський міський центр ПМСД» Малинської міської ради, що за адресою: Житомирська область, Коростенський район, м. Малин, вул. 10 ОГШБ, 83, де його зустріла ОСОБА_7 , яка за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 повідомила, що після передачі зазначеної неправомірної вигоди, ОСОБА_6 буде продовжено групу інвалідності та видано відповідні довідки Коростенської міжрайонної МСЕК.

За вказаних обставин, на виконання незаконної вимоги ОСОБА_7 про надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_7 , яка діяла за попередньою змовою з посадовими особами Коростенської міжрайонної МСЕК ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а також те, що має надати за продовження групи інвалідності неправомірну вигоду, перебуваючи в кабінеті №65 ЛКК КНП «Малинський міський центр ПМСД» Малинської міської ради, що за адресою: Житомирська область, Коростенський район, м. Малин, вул. 10 ОГШБ, 83, надав ОСОБА_7 , яка діяла умисно, реалізуючи спільний із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 злочинний корисливий умисел, неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США та 21 000 гривень, за виготовлення необхідної медичної документації, продовження групи інвалідності та видачі довідки МСЕК.

У ході телефонної розмови, яка відбулася 28.11.2024 ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , запевнила ОСОБА_6 , що неправомірна вигода передана відповідним особам Коростенського МСЕК, куди останньому необхідно прибути для фактичного проходження комісії та отримання відповідних довідок Коростенської МСЕК про продовження групу інвалідності, а також проінструктувала та надала контакти ОСОБА_8 для уточнення анкетних відомостей.

Доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, не пізніше 28.11.2024, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розподілили між собою неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США та 21 000 гривень, яку спільно вимагали та отримали від ОСОБА_6 .

Таким чином, у період з жовтня 2024 року по 28.11.2024 ОСОБА_5 , будучи службовою особою Коростенської міжрайонної МСЕК, діючи за попередньою змовою групою осіб з реєстратором МСЕК ОСОБА_8 та секретарем ЛКК ОСОБА_7 , спільно вимагала та одержала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в загальному розмірі 1500 доларів США та 21 000 гривень за вчинення в його інтересах дій з використанням свого службового становища.

20.01.2025 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 УКПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

29.11.2024 в порядку ч.3 ст.233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 10 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 1 000 доларів США; грошові кошти номіналами купюр по 500 гривень та 1000 гривень на загальну суму 101 500 гривень; 7 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 700 доларів США.

29.11.2024 слідчим у кримінальному провадженні вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Однак, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/11205/24 від 09.12.2024 зобов`язано повернути власнику майна вищевказані грошові кошти, які було вилучено під час обшуку 29.11.2024.

На виконання ухвали Корольовського районного суду м.Житомира №296/11205/24 від 09.12.2024, зазначені вище грошові кошти передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 відповідно акту передачі-приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 20.01.2025.

Крім того, ОСОБА_5 на праві власності належить частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Орган досудового розслідування вважає, що існує необхідність у накладенні арешту на вищевказане нерухоме майно та грошові кошти, власником яких є підозрювана ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

В судове засідання слідчий не з`явилися, попередньо подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, ураховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, дійшов висновку про доцільність розгляду клопотання без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 з метою недопущення відчуження майна до розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя установив, що СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000794, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 354 КК України.

20 січня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявні у кримінальному провадженні докази, на думку слідчого судді, вказують на обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення. Наведене підтверджується наявними матеріалами клопотання.

Також установлено, що 29.11.2024 в порядку ч.3 ст.233 КПК України проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 10 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 1 000 доларів США; грошові кошти номіналами купюр по 500 гривень та 1000 гривень на загальну суму 101 500 гривень; 7 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 700 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року надано дозвіл на проведення вищевказаного обшуку.

Крім того, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, слідчий суддя постановив відмовити в задоволенні клопотання про арешт коштів, а саме: 10 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 1 000 доларів США; грошові кошти номіналами купюр по 500 гривень та 1000 гривень на загальну суму 101 500 гривень; 7 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 700 доларів США.

Відмовляючи в накладенні арешту на вказані грошові кошти, слідчий суддя дійшов висновку, що такі не відповідають критеріям речових доказів, адже не були предметом неправомірної вигоди.

Вищевказана ухвала слідчого судді органом досудового розслідування в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Разом з тим, відповідно до акту передачі-приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 20 січня 2025 року орган досудового розслідування передав ОСОБА_5 на відповідальне зберігання грошові кошти, а саме: 10 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 1 000 доларів США; грошові кошти номіналами купюр по 500 гривень та 1000 гривень на загальну суму 101 500 гривень; 7 купюр номіналом по 100 доларів США на загальну суму 700 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя ураховує, що правовою підставою та метою арешту майна ОСОБА_5 орган досудового розслідування зазначає забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Щодо вимог клопотання про арешт грошових коштів слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження факту володіння ОСОБА_5 вказаними в клопотанні грошовими коштами станом на дату звернення до суду з цим клопотанням, а також станом на дату його вирішення.

Слідчий суддя ураховує, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року (справа № 296/11205/24) в арешті грошових коштів, які були вилучені в ОСОБА_5 в ході обшуку, відмовлено, оскільки такі кошти не відповідають критеріям речових доказів. Таким чином, майно, в арешті якого відмовлено ухвалою слідчого судді, підлягає негайному поверненню власнику майна. Після цього власник майна не обмежений в праві вільно розпоряджатися грошовими коштами.

А тому, в органу досудового розслідування не було правових підстав передавати такі кошти ОСОБА_5 «на відповідальне зберігання речових доказів».

Щодо вимог клопотання про арешт частки житлового будинку, що належить ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає таке.

На підтвердження належності на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий надав до матеріалів клопотання інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Дослідивши вказану інформаційну довідку, слідчий суддя установив, що така не містить обов`язкових реквізитів, зокрема, у ній відсутня дата, час формування. Також у ній відсутні відомості про те ким вона сформована та на якій підставі.

А тому, слідчий суддя не приймає в якості належного, допустимого та достовірного доказу інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 405829981.

Тож, в розпорядженні слідчого судді відсутні будь-які актуальні належним чином підтверджені відомості про те, що ОСОБА_5 є власником частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведених мотивів слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000794, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 354 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9