ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0001162 від 24.11.2021, за № 0000123 від 01.02.2024

за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне, Мордовського району Тамбовської області, Російська Федерація, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий - 28 лютого 2019 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком у 2 роки

у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мерефа Харківської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України не судимий.

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24.09.2021, в денний період часу більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, діючи повторно з корисливих мотивів та з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення, знаходячись на території двору вказаного домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться не поміченими шляхом зламу навісного замка, незаконно проник до квартири АДРЕСА_4 вказаного домоволодіння та заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: 7 металевими трубами довжиною 3 метри, діаметром 50 мм, виготовлені з чорного металу, вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 172 від 30.11.2021 складає: 270 грн. 00 коп. кожна;

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1890 грн.00 коп.

Крім того, 30.09.2021 , в денний період часу точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи повторно, з корисливих

мотивів та з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення, знаходячись на території двору вказаного домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться не поміченими шляхом зламу навісного замка, незаконно проник до квартири АДРЕСА_4 вказаного домоволодіння та заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: котлом «АТЕМ-ФРАНК» ЖИТОМИР-3, вартість відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 172 від 30.11.2021 складає: 3167 грн. 00 коп;

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3167 грн. 00 коп.

Крім того, 10.10.2021 , в денний період часу точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення, знаходячись на території двору вказаного домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаться не поміченими шляхом зламу навісного замка, незаконно проник до квартири АДРЕСА_4 та заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: холодильником «Ariston» вартість відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 172 від 30.11.2021 складає: 2616 грн. 00 коп;

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2616 грн. 00 коп.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_5 , передбачена ч.3 ст. 185 КК України.

Крім того, 31.01.2024 в період часу з 15:00 до 17:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи єдиний спільний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, та бажаючи настання негативних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому, переконавшись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, перелізли через паркан та розбивши віконну раму проникли в середину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, шляхом виносу, викрали майно, належнеОСОБА_8 , а саме: велосипед Maxima Suspension сіро-зеленого кольору дитячий, придбаний в 2020 році, вартістю 3850 грн.; велосипед дитячий Avanti різнокольоровий, радіус колеса 20, вартістю 3200 грн.; велосипед дитячий фірми «DUNLOP», червоно-сріблястого кольору, радіус колеса 24, вартістю 3226 грн.; дитячий самокат «Бест» рожевого кольору, на двох колесах, вартістю 1190 грн.; бензопила Krissmaninn KS52CC темно-зеленого кольору, вартістю 3290,32 грн.; бензопила Oregon double Guard 325 різнокольорова, вартістю 1680 грн.; електрообігрівач фірми «ДОМОТЕК» модель MS5902, вартістю 401,80 грн.; подовжувач на три роз`єми довжиною 5 метрів, вартістю 140 грн.; вбудована духова шафа Wirlpool сірого кольору, вартістю 4000 грн.; кухонний змішувач Franke Neptune Clear Water (115/0370/698)мигдаль, вартістю 7692,80 грн.; кухонний змішувач Franke Active plus (115/0373/811) мигдаль, вартістю 5488,80 грн.; металевий мангал, вартістю - 600 грн.; металевий диск автомобільний діаметром 42 см, «Germani»«VO615014», «KPZ390601027», вартістю 500 грн.; пилка дискова Dewalt DWE 560 вартістю 7049,06 грн.; прожектор Matrix M150-41, вартістю 1270,80 грн. Загальна вартість викраденого майна згідно висновку товарознавчої експертизи становить 43579,58 грн.

Заволодівши вказаним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з місця злочину зникли та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_5 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно указу Президента України №?64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, 24.02.2022 (№2102-IX), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому правовий режим дії воєнного стану неодноразово продовжений та діє на теперішній час.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31.01.2024 в період часу з 15:00 до 17:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи єдиний спільний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, та бажаючи настання негативних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому, переконавшись, що за їх діями не спостерігають сторонні особи, перелізли через паркан та розбивши віконну раму проникли в середину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, шляхом виносу, викрали майно, належне ОСОБА_8 , а саме: велосипед Maxima Suspension сіро-зеленого кольору дитячий, придбаний в 2020 році, вартістю 3850 грн.; велосипед дитячий Avanti різнокольоровий, радіус колеса 20, вартістю 3200 грн.; велосипед дитячий фірми «DUNLOP», червоно-сріблястого кольору, радіус колеса 24, вартістю 3226 грн.; дитячий самокат «Бест» рожевого кольору, на двох колесах, вартістю 1190 грн.; бензопила Krissmaninn KS52CC темно-зеленого кольору, вартістю 3290,32 грн.; бензопила Oregon double Guard 325 різнокольорова, вартістю 1680 грн.; електрообігрівач фірми «ДОМОТЕК» модель MS5902, вартістю 401,80 грн.; подовжувач на три роз`єми довжиною 5 метрів, вартістю 140 грн.; вбудована духова шафа Wirlpool сірого кольору, вартістю 4000 грн.; кухонний змішувач Franke Neptune Clear Water (115/0370/698)мигдаль, вартістю 7692,80 грн.; кухонний змішувач Franke Active plus (115/0373/811) мигдаль, вартістю 5488,80 грн.; металевий мангал, вартістю - 600 грн.; металевий диск автомобільний діаметром 42 см, «Germani»«VO615014», «KPZ390601027», вартістю 500 грн.; пилка дискова Dewalt DWE 560 вартістю 7049,06 грн.; прожектор Matrix M150-41, вартістю 1270,80 грн. Загальна вартість викраденого майна згідно висновку товарознавчої експертизи становить 43579,58 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_6 , передбачена ч.4 ст. 185 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочинів встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочинів встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження матеріалів кримінального провадження в частині допиту обвинувачених, дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду належним чином, кожен окремо, подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, у призначенні покарання покладались на розсуд суду, цивільні позову в рамках кримінального провадження не заявлені.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченим та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, спів ставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_5 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії:

-за епізодом викраденням майна у потерпілої ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до житла.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення його повторно.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2, ст.15.ч 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, при кваліфікації його дій за злочини, скоєні у даному кримінальному провадженні, судимість за вищезазначеними вироками утворює повторність.

Проникненням особи до іншого приміщення є незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту.

При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню:

1) факт входження (потрапляння) до іншого приміщення; 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення та перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, якої досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення та перебування в ньому.

Під іншим приміщенням потрібно розуміти різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, будівлі господарського призначення).

ОСОБА_5 вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом

умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

- за епізодом викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, що означає спільне вчинення цього злочину (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення, тобто до моменту виконання його об`єктивної сторони, так ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , спільно за попередньою змовою вчинили таємне викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 .

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

Проникненням особи до іншого приміщення є незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту.

При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню:

1) факт входження (потрапляння) до іншого приміщення; 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення та перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, якої досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення та перебування в ньому.

Під іншим приміщенням потрібно розуміти різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, будівлі господарського призначення).

ОСОБА_5 вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні,

співставляючи ці показання з обвинуваченням, суд робить обґрунтований висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, що означає спільне вчинення цього злочину (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення, тобто до моменту виконання його об`єктивної сторони, так ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 спільно за попередньою змовою вчинили таємне викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 .

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

Проникненням особи до іншого приміщення є незаконне вторгнення до нього будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту.

При здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню:

1) факт входження (потрапляння) до іншого приміщення; 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення та перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, якої досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення та перебування в ньому.

Під іншим приміщенням потрібно розуміти різного роду споруди, будови, в яких постійно чи тимчасово знаходиться майно (виробниче чи службове приміщення підприємства, установи, організації, будівлі господарського призначення).

ОСОБА_6 вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Відповідно до частини другої статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, критично ставиться до скоєного та шкодує про вчинені ним діяння, наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

Водночас, суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обставини та кількість епізодів вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, а також його матеріальний стан, який офіційно непрацевлаштований, не має джерела доходу, задовільний стан здоров`я, а також, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності.

Також суд зважає на значний розмір завданої потерпілим матеріальної шкоди у сумі 7673 грн ОСОБА_7 та 43579,58 грн. ОСОБА_8 , та на той факт, що обвинувачений шкоду не відшкодував, однак викрадене майно речові докази по справі , повернуті потерпілим під розписки.

За таких обставин, відповідно до загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, враховуючи вимоги, зазначені в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи тяжкість та кількість епізодів вчиненого кримінального правопорушення, характер, суспільну небезпеку, конкретні обставини справи та наслідки скоєного кримінального правопорушення, зокрема, значний розмір завданої матеріальної шкоди потерпілим, дані про особу винного, його матеріальний стан, наявність обставин, які пом`якшують, виходячи із достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України строком на 5 (п`ять) років та у межах санкції частини третьої статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до частини першої статті 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Виходячи з принципів розумності, справедливості невідворотності, індивідуалізації, пропорційності та справедливості покарання, суд дійшов висновку, що призначення саме такого покарання в повній мірі буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину визнав повністю, щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, критично ставиться до скоєного та шкодує про вчинені ним діяння, наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; перебуває на обліку в КНПХОР «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби зі СНІДом», не працевлаштований, не має джерела доходу, неодружений, за місцем мешкання характеризується негативно, в силу ст. 89 КК України не судимий, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.

Наявність хвороб у обвинуваченого жодним чином не перешкоджали йому вчинити вказане кримінальне правопорушення та не є пом`якшуючою обставиною.

Також суд зважає на значний розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди у сумі 43579,58 грн. ОСОБА_8 , та на той факт, що обвинувачений шкоду не відшкодував, однак викрадене майно речові докази по справі , повернуті потерпілому під розписку.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, данні про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд доходить висновку, що ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим, виправлення останнього можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України строком на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме спів розмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як того просили, захисник та обвинувачені, суд не вбачає, оскільки призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України нівелює задачі кримінального судочинства такі як захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зав`язків.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та було взято під варту у залі суду.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та було взято під варту у залі суду.

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинувачених від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 19 березня 2024 року по 04 лютого 2025 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 19 березня 2024 року по 04 лютого 2025 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Витрати пов`язані із проведення судово-товарознавчої експертизи № 172 від 30.11.2021 року становлять 514 грн. 86 коп. відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1124/24 від 28.02.2024 складають 540 грн. 00 коп., витрати пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/3858-Д від 14.02.2024 складають 3029 грн. 12 коп. відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі,

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити покарання за сукупністю злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши покарання у виді 5 (років) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня проголошення вироку 04 лютого 2025 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати його фактичного затримання 19 березня 2024 року по 04 лютого 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбачену ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з дня проголошення вироку 04 лютого 2025 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати його фактичного затримання 19 березня 2024 року по 04 лютого 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Речові докази: подовжувач на три роз`єма на 5 метрів дроту, обігрівач Domotec MS5902, вбудована духова шафа «Wirlpool» сірого кольору, бензопила «Krissmaninn KS52CC» темно-зеленого кольору, бензопила «Oregon double Guard 325» різнокольорова, велосипед «Maxima Suspension» сіро-зеленого кольору дитячий, велосипед дитячий «Avanti» різнокольоровий, самокат «Best scooter» рожевого кольору, металевий мангал, автомобільний металевий диск, 4 частини змішувача, велосипед «DUNLOP» червоно-сірого кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_8 залишити власнику; металеві труби в кількості 7 штук, довжиною 3 метри, діаметром 50 мм, холодильник «Ariston» які знаходяться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_7 залишити власнику; 4 фотознімки видані ОСОБА_10 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових товарознавчих експертиз у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 коп.

Стягнути солідарно в рівних частинах з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи у розмірі 540 (п`ятсот сорок) гривень 00 коп. та процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп. по 1784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) гривні 56 коп. з кожного засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1