Справа №295/1129/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0004219 від 20.12.2020 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого неофіційно на будівництві, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.03.2020 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн (сплачено 15.12.2020), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2020, приблизно о 23 годині, у ОСОБА_8 , який разом із малознайомим йому ОСОБА_10 приїхали до лісу, що поряд з буд. АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чоловічого шкіряного гаманця, чорного кольору, з грошовими коштами, що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, вийшовши разом із ОСОБА_10 із автомобіля, висловив останньому вимогу передати йому вказаний гаманець із грошовими коштами, на що ОСОБА_10 , побоюючись про своє життя та здоров`я, погодився та передав ОСОБА_8 належний йому шкіряний гаманець, який для потерпілого майнової цінності не становить, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 2800 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , утримуючи викрадений гаманець з грошовими коштами при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2800 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 надав показання, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Також надав показання, що 19.12.2020, приблизно о 23 годині, він разом із малознайомим йому ОСОБА_10 приїхали до лісу, що поряд з буд. 9 по вул. Санаторній в м. Житомирі. В подальшому, вийшовши разом із ОСОБА_10 із автомобіля, висловив останньому вимогу передати йому гаманець із грошовими коштами, на що ОСОБА_10 , побоюючись про своє життя та здоров`я, погодився та передав йому належний йому шкіряний гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 2800 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень. Далі, утримуючи викрадений гаманець з грошовими коштами при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Шкодує про вчинене. Просив вибачення у потерпілого, який його пробачив. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо них в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_10 просив суворо не карати ОСОБА_8 . Останній добровільно відшкодував всі завдані йому збитки. Претензій до нього не має.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд, враховує матеріали досудової доповіді Богунського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Житомирській області, відповідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить значної небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб), за умови здійснення нагляду та із застосуванням соціально-виховних заходів щодо сприяння обвинуваченого ОСОБА_8 у вирішенні криміногенних потреб, як «матеріальне становище» та «контроль над поведінкою та мисленням», так як обвинувачений не становить значної небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на наркологічному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, яка громадський порядок не порушує, працює неофіційно на будівництві, шкодує про вчинене, добровільно відшкодував всі завдані збитки потерпілому, який просив суд суворо не карати ОСОБА_8 та будь яких претензій до нього не має, тяжких наслідків від його злочинних дій не настало, а також, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_8 не накладався

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо останній протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1