Справа № 308/5207/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 09.03.2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженку м. Берегово, що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, тимчасово не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.03.2025 близько 20 години 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Ужгороді по проспекту Свободи виявила на землі одну банківську картку відкриту в AT КБ «ПриватБанк» з номером № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 . Вказана банківська картка була втрачена ОСОБА_5 з власної необережності.

В подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що виявлена нею банківська картка відкрита в AT КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 є засобом доступу до банківського рахунку, а наявні на банківському рахунку кошти є чужою власністю, не вчинила жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на привласнення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання картки у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, привласнила вищевказану картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банку та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видана повноважною особою юридичної особи, а саме: імітована AT КБ «ПриватБанк» з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, таким чином позбавивши ОСОБА_4 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнила вказаний офіційний документ.

У подальшому, ОСОБА_3 08 березня 2025 року в період часу з 20 години 32 хвилин до 20 години 53 хвилин, перебуваючи на території міста Ужгород, використовуючи банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , за допомогою платіжного терміналу, отримавши доступ до банківського рахунку ( НОМЕР_2 ), належного ОСОБА_4 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 1234 гривень 80 копійок шляхом розрахунку, а саме: о 20 годині 32 хвилин в аптеці «Аптека 21» за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи буд. 52, - 2 рази розрахувалась банківською карткою на загальну суму 229 гривень 80 копійок; о 20 годині 35 хвилини в магазині ФОП ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , на загальну суму 460 гривень двічі розрахувалась по 230 гривень; о 20 годині 44 хвилині в магазині квітів «Lisdoma» за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи, буд. 65, на загальну суму 300 гривень; о 20 годині 46 хвилин по 20 годину 53 хвилини в аптеці «Аптека оптових цін» за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи буд. 52, - 2 рази розрахувалась банківською карткою на загальну суму 245 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_7 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердила роз`яснення їй вказаних положень та надала добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. При цьому у даній заяві обвинуваченої ОСОБА_3 зазначено, що вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею проступку, дані про особу винної, яка раніше не судима, згідно з довідкою КНП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м.Берегова" по медичну допомогу не зверталась.

Обставиною, визначеною ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд визнає: щире каяття.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченої, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, за наявності альтернативної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 357 КК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речові докази: оптичний носій СD-диск із записом з камери відеоспостереження, в приміщенні «Аптека 21» - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1