Провадження №11-кп/824/288/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іловайськ Донецької області, громадянина України, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 29.07.2013 Київським районним судом м. Донецьк за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ст. 70, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком до 4 років 2 місяця,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 26.09.2019 близько 22 год 20 хв на території АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської області між раніше не знайомими ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з іншої сторони, виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_7 образив матір ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , яка знаходилася на території АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської області. Після сварки ОСОБА_13 покинув територію АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської на автомобілі таксі. 26.09.2019, близько 22 год 35 хв ОСОБА_7 повернувся на територію АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1 в м. Біла Церква Київської області, де знаходився ОСОБА_11 , і в цей час ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс один удар ножем в живіт ОСОБА_11 внаслідок чого завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді ушкодження брижі товстої кишки, петлі великого сальника, проникаючої рани на животі зліва, кров в черевній порожнині, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Своїми діями, які виразилися у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, 26.09.2019 близько 22 год 20 хв на території АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської області між раніше не знайомими ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з іншої сторони, виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_7 образив матір ОСОБА_11 ОСОБА_12 , яка знаходилася на території АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської області. Після сварки ОСОБА_13 покинув територію АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1, в м. Біла Церква Київської на автомобілі служби таксі під керуванням ОСОБА_14 . В подальшому, близько 22 год 40 хв 26.09.2019, ОСОБА_7 повернувся на територію АЗС «Marshal» по вул. Сквирське Шосе, 1 в м. Біла Церква Київської області, де наніс один умисний удар ножем ОСОБА_11 після чого, ОСОБА_10 перебуваючи на території вищевказаної АЗС «Marshal», побіг в напрямку руху ОСОБА_7 , де в подальшому неподалік вказаної АЗС «Marshal», близько 22 год 40 хв 26.09.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почалася боротьба, під час якої ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс ОСОБА_10 не менше п`яти ударів ножем по тілу останнього внаслідок чого завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани в потиличній області зліва, на грудній клітині зліва, на животі зліва та на лівому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями, які виразилися у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та кримінального проступку за ч.2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ст. 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) призначено ОСОБА_7 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі у виді 8 років позбавлення волі.Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.09.2019, зарахувавши у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за ч.5 ст. 72 КК України із розрахунку день за день. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 12 646 грн та 50 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст.121 КК України на ст.124 КК України та визначити міру покарання у межах санкції. Визнати невинуватим ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, що призвело до не відповідальності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильного застосування кримінального закону.

Сторона захисту вважає недопустимим доказом протокол пред`явлення предмету (ножа) для впізнання, за фотознімками від 04.12.2019, оскільки він проведений з істотним порушенням встановленого законом порядку. Судом першої інстанції належним чином не з`ясовано питання, кому належить ніж та звідки він появився, чи має ніж відношення до даної справи і кому належить речовина бурого кольору виявлена на ножі. Прокурор в судовому засіданні стверджував, що під час події був лише один ніж і це ніж судом прийнято як доказ, захисник вважає, що не спростовано твердження обвинуваченого ОСОБА_7 відносно того, що ОСОБА_10 наніс йому ножові поранення, та не спростовано, що ці поранення імовірно нанесені ОСОБА_7 саме цим ножем.

Звертає увагу, що в суді першої інстанції не було спростовано твердження ОСОБА_7 відносно того, що ніж йому не належав, а відтак не спростовано і його показання що ніж він перехопив у потерпілого ОСОБА_10 після того, як останній наніс йому ножове поранення в ногу. Суд обмежився лише констатацією того, що потерпілими не оспорюється факт боротьби з ОСОБА_7 з метою самооборони та тлумачив усі сумніви щодо доведеності вини в супереч ст.17 КПК України на користь сторони обвинувачення. Підтвердження чи спростування того, факту, що ножові поранення були нанесені ОСОБА_7 під час боротьби з потерпілим ОСОБА_10 , а не до цієї боротьби, як стверджує ОСОБА_7 має істотне значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та як результат вірного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, в судовому засіданні були допитані потерпілі та свідки, які надали суперечливі показання в частині щодо обставин при яких безпосередньо потерпілому ОСОБА_11 було нанесено тяжке тілесне ушкодження. Зазначені суперечливості не були взяті до уваги та усунуті судом. Також не було належним чином доведено, що дії обвинуваченого, були направлені на умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень і потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, та не спростовано твердження сторони захисту, щодо знаходження ОСОБА_7 під час події в стані необхідної оборони та перевищення її щодо потерпілого ОСОБА_11 та знаходження ОСОБА_7 у стані необхідної оборони щодо потерпілого ОСОБА_10 .

Сторона захисту стверджує, що не може залишитися без уваги будь яка частина доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з причини того, що такі обставини суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Зауважує на тому, що відсутність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 підтверджується і тим, що ОСОБА_7 наносив удар не цілеспрямовано та куди саме прийшовся удар він на той час навіть не знав. Щодо умислу нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, показання самого потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 свідчать, що дії ОСОБА_7 не були направлені на нанесення тілесних ушкоджень комусь. Розмахи ОСОБА_7 на відстані від потерпілого ОСОБА_10 ножем свідчить про намагання не підпускати до себе ОСОБА_10 , а хаотичність розташування тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 свідчить про інстинктивність ударів, що мало місце в діях обвинуваченого та підтверджує наявність в його діях оборони від посягання потерпілого.

Вважає, дії ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні ним меж необхідної оборони за ст. 124 КК України, а дії ОСОБА_7 , щодо потерпілого ОСОБА_10 як стан необхідної оборони за ст.36 КК України.

Також, медична документація на підставі яких сформовано висновки експерта була отримана з невідомих джерел походження та з порушенням встановленого законом порядку. Стороною захисту було заявлено клопотання про виклик експерта для з`ясування яким чином експерт отримав матеріали для проведення експертного дослідження, але судом відмовлено в задоволенні даного клопотання. Таким чином вважає, що судом необґрунтовано не було взято до уваги твердження захисника щодо недопустимості як доказ експертиз.

На думку захисника, судом першої інстанції в супереч ст.94 КПК України не було надано належної оцінки щодо допустимості доказів, які були надані стороною обвинувачення, зокрема висновку експерта № 575/д від 25.11.2019; висновку експерта № 576/д від 25.11.2019; висновку експерта № 581/д від 25.11.2019; висновку експерта № 582/д від 25.11.2019.

Захисник вважає, що вина ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 та ч.2 ст.125 КК України не була доведена «поза розумних сумнівів», а показання ОСОБА_7 не спростовані місцевим судом.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах

Так, допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12646 грн не визнав в повному обсязі, моральну шкоду в розмірі 100000 грн визнав частково в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 26.09.2021 о 19 годині він закінчив свій робочий день на комбінаті «Поліс», де працював старшим зміни охорони, проживав в готелі «Поліс». Близько 21 год 30 хв приїхав на таксі до магазину «Піт Стоп». Вказував, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 знав раніше. В магазині купив дві пачки цигарок і банку слабоалкогольного напою. В магазині була продавець ОСОБА_18 та дівчина ОСОБА_19 , якій він запропонував її пригостити компотом. Вона відмовилася. Зайшов ОСОБА_16 , почав робити йому зауваження. Він ( ОСОБА_7 ) сказав ОСОБА_16 , що він не пристає до дівчини. Він вийшов з магазину, за ним вийшов ОСОБА_16 , підійшов ОСОБА_20 , вийшла ОСОБА_18 з ОСОБА_19 . ОСОБА_21 звернулася до нього і сказала, щоб він їхав. Після того як він докурив і випив напій, він сів до автомобіля таксі, розповів водію про цю ситуацію, під час поїздки можливо виражався нецензурною лайкою. Вони поїхали в сторону центра міста. Проїхавши певну відстань він попросив водія повернутися назад. Вказував, що оскільки настрій в нього був зіпсований, то він мав намір піти на роботу. Вони приїхали на територію «Полісу», зупинилися біля прохідної, він ( ОСОБА_7 ) попросив таксиста ОСОБА_22 заїхати на територію. Потім він зайшов в готель, хотів попередити, що сьогодні не буде ночувати. Після цього він відправився до магазину «Піт Стоп», оскільки хотів розміняти 50 євро, щоб розрахуватися з таксистом. Вказував, що раніше ОСОБА_23 обмінювала йому іноземну валюту або давала за неї товар. Правіше від входу в магазин стояв ОСОБА_16 , який висловив йому своє невдоволення. ОСОБА_16 стояв сам, він був агресивний. Вони розмовляли правіше від входу в магазин, ОСОБА_16 вдарив його в ліву ногу ножем, він перехопив ніж у ОСОБА_16 і в цей момент відчув удар в голову справа. Від удару вони з ОСОБА_16 похитнулися, він направився вліво, зробив пів кроку і вдарив ножем ОСОБА_20 , при цьому ніж тримав в правій руці. Куди саме прийшовся удар він не знає. Як з`ясувалося потім, що удар прийшовся в живіт. Після цього він направився в темряву праворуч від входу в магазин. Коли він йшов, то бачив як в його бік йдуть два силуети, він махав ножем. Вказував, що відчував себе погано, був дезорієнтований. Хтось з цих людей його вирубив. Зазначив, що ніж йому не належить і він не мав бажання нанести удар ОСОБА_20 . Вказував, що допускає, що міг нанести потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження, які зазначені в обвинувальному акті, махаючи ножем. Тілесні ушкодження ОСОБА_16 і ОСОБА_20 наніс з метою захисту свого життя. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 визнав частково, а саме 2000 грн моральної школи. Розмір матеріальної шкоди не визнав, вказував, що потерпілим не доведено витрат на лікування.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, вона підтверджується наявними у справі та дослідженими, судом першої інстанції, доказами.

Так, визнаючи доведеним вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, судом, в основу обвинувального вироку було покладено, зокрема, показання допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 26 вересня 2019 року він пішов до магазину, що по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква, який розташований на території АЗС, де працює його кума ОСОБА_23 . Близько 22 год 15 хв він підійшов до магазину, біля входу в магазин стояла його кума ОСОБА_23 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , вони розмовляли. ОСОБА_23 пішла до магазину робити каву, всі зайшли до магазину. ОСОБА_19 стала обличчям до вітрин, ОСОБА_28 стояв позаду, почав до неї чіплятися. Він ( ОСОБА_10 ) попросив ОСОБА_28 вести себе ввічливо, між ними виникла словесна перепалка, при цьому він сказав, що не хоче розмовляти з ОСОБА_28 . Вказав, що ОСОБА_28 був в стані алкогольного сп`яніння, був збуджений, очі його були скляні, поведінка його була неадекватною. Підійшов ОСОБА_29 і вони з ним вийшли на вулицю. Кума ОСОБА_18 винесла їм каву. Слідом на ОСОБА_30 вийшов ОСОБА_28 , він знаходився від ОСОБА_31 на відстані витягнутої руки. ОСОБА_28 почав їх провокувати на бійку, йому не сподобалося, що йому робили зауваження. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_20 : « ОСОБА_32 викликати смотрящого". ОСОБА_18 почала його всаджувати до автомобіля таксі марки «Жигулі». Таксі стояло напроти магазину. ОСОБА_28 сів в автомобіль і поїхав. Вони із ОСОБА_20 пішли до пеньочків, які поруч з магазином. На пеньочках сидів ОСОБА_15 . ОСОБА_20 відійшов до кущів побалакати. Тут він побачив, що під`їхав автомобіль, в цей час ОСОБА_20 закричав і побіг в бік магазину. За ним побіг ОСОБА_28 і зник за вуглом заправки. Він ( ОСОБА_16 ) почав рухатися від заправки «Інтернафти» вздовж забора, побачив силует людини, це був ОСОБА_28 . Останній наніс йому ( ОСОБА_16 ) близько шести ударів ножем в лівий бік. Він відштовхнув ОСОБА_28 і сказав йому, щоб той зупинився. Поблизу пройшла людина. Вони з ОСОБА_28 продовжували боротьбу, під час якої ОСОБА_28 наніс йому три удари ножем в руку і в голову. Тут він почув голос ОСОБА_15 , який сказав: «Ми його практично заломали». Коли ОСОБА_33 підсвітив ліхтариком, то він побачив, що в правій руці ОСОБА_28 був ніж. Коли вони з ОСОБА_34 скрутили ОСОБА_28 , то він ( ОСОБА_16 ) відкинув ножа. ОСОБА_33 сів зверху на ОСОБА_28 . Потім він пам`ятає як його заносили на ношах до автомобіля «Швидкої допомоги». Перебував на стаціонарному лікуванні 20 днів, потім ще лікувався. Зі слів ОСОБА_35 знає, що ОСОБА_36 оперували, потім він був в реанімації. Після цього вони із ОСОБА_20 лежали в одній палаті. Зі слів ОСОБА_20 знає, що ОСОБА_28 встромив йому ( ОСОБА_20 ) ножа в живіт. Цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив стягнути із ОСОБА_7 на його користь 12646 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. Вказував, що до цієї події він працював на виробництві за станком. Після лікування був вимушений звільнитися за станом здоров`я;

Потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що у вересні 2019 року близько 21 години він прийшов на заправку «Інтернафта» в магазин «Піт Стоп», де працює його мама ОСОБА_12 . Він стояв на дворі і курив, бачив, що в приміщенні магазину його мама ОСОБА_12 розмовляла з ОСОБА_28 , вони сварилися. Вказував, що ОСОБА_28 до цього він не знав. Через 5-10 хвилин вийшов ОСОБА_28 . На вулицю вийшли ОСОБА_16 і ОСОБА_37 ( ОСОБА_38 . ОСОБА_16 розмовляв із ОСОБА_39 був п`яний, з пляшкою пива, він не ввічливо розмовляв з ОСОБА_16 . Він ( ОСОБА_20 ) зробив зауваження ОСОБА_28 . Після цього вони з ОСОБА_28 почали з`ясовувати стосунки. Їхня розмова тривала близько 10 хвилин. Потім ОСОБА_28 сів в таксі і поїхав. А він ( ОСОБА_20 ) залишився біля магазину розмовляти з другом по телефону десь метрів за 50 від магазину, в сторону пішохідного переходу, там поруч біля столиків стояли ОСОБА_16 із ОСОБА_34 . Потім він ( ОСОБА_20 ) розвернувся і відчув удар від ОСОБА_28 в лівий бік, стало боляче і він побіг в магазин. Сказав мамі, щоб викликала «швидку допомогу», на ньому було видно поріз. Після нанесення удару він ( ОСОБА_20 ) крикнув ОСОБА_16 , що повернувся ОСОБА_28 . «Швидка допомога» приїхала через 10 хвилин, надали йому допомогу, госпіталізували до лікарні «Семашко». Тиждень він лежав в хірургічному відділенні після операції. Матеріальної допомоги йому ніхто не пропонував. З ОСОБА_16 вони лежали в одній палаті;

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює продавцем на ПП «Інтернафта плюс». 26.09.2019 ввечері до неї в магазин прийшла ОСОБА_40 . Останню вона знала як покупця. Через 10-15 хвилин після приходу ОСОБА_19 приїхав ОСОБА_28 на автомобілі таксі вітчизняного виробника. Вони з ОСОБА_19 вийшли з магазину, ОСОБА_28 вийшов за ними. Був збуджений, чіплявся до ОСОБА_19 , казав їм, щоб показали йому місто і що він хоче покататися. Далі до них підійшов ОСОБА_10 , вони зайшли до магазину. ОСОБА_28 почав чіплятися до ОСОБА_16 через те, що він ( ОСОБА_16 ) розмовляє українською мовою. В цей час у вікно магазину постукав її син ОСОБА_29 і ОСОБА_16 вийшов до нього на вулицю. ОСОБА_28 вийшов слідом за ОСОБА_16 . На дворі її син ОСОБА_20 зробив ОСОБА_28 зауваження, вони почали сваритися. Вона вийшла до них на вулицю, стала поміж них. ОСОБА_20 казав ОСОБА_28 , що не гарно так звертатися до старших. Вона вмовила ОСОБА_28 сісти до автомобіля таксі. В цей час ОСОБА_28 сказав, що ще їм «здєлає» і поїхав. Весь цей час на неї чекав покупець ОСОБА_15 , вона його обслугувала і він вийшов. ОСОБА_20 з ОСОБА_16 також вийшли з магазину. Через хвилин 10-15 по тому до магазину забіг ОСОБА_29 і сказав: «Мама, мене підрізали». Вона побачила рану на тілі сина і викликала «швидку допомогу». Через хвилин 5-10 зі сторони залізничної дороги вийшов ОСОБА_33 і сказав, що вони з ОСОБА_16 зловили ОСОБА_41 вся курточка була в крові. Вона викликала працівників поліції. В цей час під`їхав автомобіль «швидкої допомоги» і вони разом з сином і ОСОБА_34 поїхали в лікарню. Того ж дня в лікарні вона бачила і ОСОБА_16 ;

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що 26.09.2019 близько 21 години вона прийшла до магазину, де працює ОСОБА_23 щоб попити кави. Спочатку вони були вдвох, потім прийшов ОСОБА_28 , він скупився і вони втрьох вийшли на вулицю. Потім прийшов кум ОСОБА_42 . ОСОБА_18 відпускала покупців, ОСОБА_28 в цей час почав чіплятися до неї (Білецької). ОСОБА_16 зробив ОСОБА_28 зауваження. ОСОБА_28 почав нецензурно висловлюватися в бік ОСОБА_16 через те, що ОСОБА_16 звертався до нього українською мовою. ОСОБА_16 з ОСОБА_28 стояли при вході в дверях магазину, в цей час у вікно постукав ОСОБА_20 і позвав ОСОБА_43 . Після цього вона пішла додому. Вказувала, що ОСОБА_28 вів себе зухвало, був неадекватний, просив показати йому місто. Раніше вона бачила ОСОБА_28 в магазині як покупця, але з ним не спілкувалася;

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що 26.09.2019 близько 21 години він прийшов на заправку, щоб купити води. Напроти вхідних дверей магазину стояли троє чоловіків і ОСОБА_23 , між ними був конфлікт. Він відійшов до пеньочків, що коло магазину. Бачив, що приїхав автомобіль таксі і чоловік сів в нього. Після цього він ( ОСОБА_33 ) купив пиво і пішов на пеньочки пити пиво. Почув крик чоловіка, який лунав з боку залізнодорожного вокзалу, він ( ОСОБА_33 ) пішов за заправку. Там він побачив двох чоловіків, один з них махав рукою, інший його заспокоював. Він ( ОСОБА_33 ) подумав, що в одного з чоловіків в руках пістолет. Коли він ( ОСОБА_33 ) почав проходити мимо них, то чоловік, який заспокоював іншого сказав: « Дай людині пройти ». Він ( ОСОБА_33 ) пройшов мимо них і подумав, що чоловікові потрібен захист і, зайшовши позаду, побачив боротьбу чоловіків. Тоді він ( ОСОБА_33 ) накинувся на нападника ззаду і вони продовжили боротьбу втрьох. Нападник наніс йому п`ять ножових поранень в область п`ятої грудної клітини. Ці удари він відчував. Потім разом з іншим чоловіком вони скрутили нападника, забрали в нього ножа та викинули. ОСОБА_16 залишився з нападником, а він ( ОСОБА_33 ) побіг до магазину, щоб викликати наряд поліції. Вказав, що його доставили до лікарні, де він перебував сім днів з діагнозом колоті рани. Вказав, що нападником був ОСОБА_28 . Заяву про притягнення ОСОБА_28 до кримінальної відповідальності в нього ніхто не відбирав;

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він працює водієм таксі. У вересні 2019 року його, як таксиста, викликав ОСОБА_28 . Близько 19 годин він забрав ОСОБА_28 і його знайомого. Після цього завезли знайомого ОСОБА_28 на вул. Київську, що в м. Біла Церква. Потім з ОСОБА_28 вони близько години їздили по місту, ОСОБА_28 пив щось з баночки. Після цього вони з ОСОБА_28 приїхали на АЗС, ОСОБА_28 пішов в магазин за цигарками, він ( ОСОБА_22 ) чекав на ОСОБА_28 хвилин 20-30. Вказував, що весь цей час перебував в автомобілі, стояв прямо біля входу до магазину, що на АЗС. З магазину вийшли двоє чоловіків і жінка. Між ними відбувалася сварка, почалася штовханина. Двоє хлопців підійшли до ОСОБА_28 , один з них махав руками, ОСОБА_28 відскочив, продавчиня їх розбороняла. Поведінка ОСОБА_28 була направлена в бік тих людей. Крові на Бикові він не бачив. ОСОБА_28 виражався нецензурною лайкою, він ( ОСОБА_22 ) казав йому, щоб він заспокоївся. Потім вони поїхали в напрямку першої лікарні, розвернулися біля магазину «Мисливець», ОСОБА_28 сказав, щоб він їхав до «Полісу». Вони приїхали на територію «Полісу», ОСОБА_28 пішов у ворота попід парканом наліво. Напроти цієї будівлі знаходилася заправка. Він ( ОСОБА_22 ) чекав на повернення ОСОБА_28 хвилин 20-30, потім зателефонував йому, проте трубки ніхто не взяв і він поїхав звідти. Як від`їжджав, то бачив, що біля заправки були працівники поліції. Вказував, що до цього кілька разів ОСОБА_28 возив на таксі. ОСОБА_28 йому розповідав, що працює в «Полісі» охоронником. Вказував, що того дня він у ОСОБА_28 ножа чи пістолета не бачив;

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що 26.09.2019 він зідзвонився із ОСОБА_20 , домовилися про зустріч. Ввечері ОСОБА_20 зателефонував близько 22 години і кричав, що його підрізали, кричав «Аяяй». Він ( ОСОБА_45 ) приїхав за 3-4 хвилини, побачив ОСОБА_20 , який розповів йому, що його ( ОСОБА_20 ) пирнули ножем, ОСОБА_20 тримався за бік, також він бачив пораненого ОСОБА_46 .

Показання потерпілих та свідків суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони здобуті з дотриманням вимог КПК України, є логічними, послідовними і такими, що узгоджуються між собою, а також підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.09.2019, а саме земельної ділянки, що розташована в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе. Під час огляду в присутності понятих виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору, марлевий тампон, куртка, два мобільні телефони, пачка цигарок та 6 ключів з фототаблицею до протоколу огляду місця події від 26.09.2019 в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, на якій зображено загальний вигляд магазину; обстановку на АЗС; стежку, яка розташована паралельно залізнодорожній колії; місце бійки; речовина бурого кольору та речі, виявлені на місці бійки;

- розпискою ОСОБА_47 від 27.09.2019, відповідно до якої останній отримав 6 ключів, вилучених у ОСОБА_7 , які належать ТОВ «Перспективна угода»;

- протоколом огляду місця події від 27.09.2019, а саме земельної ділянки, що розташована поруч із АЗС «Маршал» в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, відповідно до якого в присутності понятих виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на ніж;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.09.2019, відповідно до якого 27.09.2019 о 01 год. 00 хв. в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 за участі захисника та в присутності понятих;

- копією протоколу № 734 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 27.09.2019 ОСОБА_7 . Висновок огляду: алкогольне сп`яніння;

- протоколом огляду предметів від 29.09.2019, а саме ножа, вилученого при огляді місця події, який проводився в каб. № 52 по вул. Привокзальна, 3А в м. Біла Церква. Об`єктом огляду є ніж, який складається із клинка і рукоятки. Кріплення рукоятки до клинка. Загальна довжина ножа - 325 мм. Клинок ножа завдовжки 117 мм виготовлений із дерева, має світло-коричневу поверхню. У клинка виражені лезо, обух і скіс обуха. Лезо завдовжки 10,5 см, згинається вгору в бік вістря, початок вигину в 7,2 см від обмежувача. Лезо клинка з двостороннім заточуванням, лінія заточування знаходиться на рівні обуха. Клинок має прямокутну п`яту довжиною 11 мм. Товщина обуха клинка - 2,9 мм. Ширина клинка в середній частині - 24,8 мм в 42 мм від обмежувача, максимальна ширина в області п`яти - 25,2 мм. Лезо клинка плавно згинається і, з`єднуючих зі скосом обуха під кутом 45 градусів, утворює вістря. Рукоятка ножа прямої форми. Довжина рукоятки - 104 мм. Діаметр рукоятки у напрямку від середини до кінців зменшується. Верхній кінець рукоятки закруглений і виступає у бік леза клинка на 5 мм. На поверхні ножа виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров з фототаблицею до протоколу огляду предметів від 29.09.2019 із зображенням ножа;

- протоколом огляду предметів від 05.10.2019, а саме мобільного телефону марки «Samsung», який вимкнений;

- фототаблицею до протоколу огляду предметів від 29.09.2019 із зображенням мобільного телефону марки «Samsung»;

- постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 27.09.2019, винесеною слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_48 , відповідно до якої чоловіча куртка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; розкладний мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, що належить ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «LG» чорного кольору, змиви речовини бурого кольору, футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; спортивні штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, ніж, на лезі якого наявні сліди речовини бурого кольору визнано речовим доказом та вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та квитанцією про прийняття речових доказів до кімнати зберігання;

- ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 про накладення арешту на майно, а саме на: чоловічу куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; розкладний мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, що належить ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «LG» чорного кольору, футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; спортивні штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, ніж, на лезі якого наявні сліди речовини бурого кольору;

- розпискою ОСОБА_49 від 03.10.2019 про отримання нею мобільного телефону чорного кольору, що належить її чоловіку ОСОБА_10 , який було вилучено під час огляду місця події 27.09.2019;

- висновком експерта № 575/д від 25.11.2019, відповідно до якого під час проведення судово-медичної експертизи по медичних документах ОСОБА_11 , 1996 року народження, знайдені наступні ушкодження: ушкодження брижі товстої кишки, петлі великого сальника; проникаюча рана на животі зліва; кров в черевній порожнині. Описані ушкодження заподіяні гострими предметами можливо в строк, указаний в ухвалі і могли виникнути від удару ножем. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мала місце одна точка прикладення сили. При вивченні медичних документів на ім`я ОСОБА_11 не було виявлено ушкоджень, які б не відповідали даті травми;

- висновком експерта № 576/д від 25.11.2019, відповідно до якого при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_10 знайдені наступні ушкодження: рани в потиличній області зліва, на грудній клітині зліва, на животі зліва та на лівому плечі. Описані ушкодження, згідно медичної документації - різані та колото-різані, а тому повинні бути заподіяні гострими (гострим) предметами, яким міг бути клинок ножа, можливо в строк, указаний в ухвалі. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало бути не менш, ніж п`ять точок прикладення сили. Характер та локалізація ушкоджень дають змогу вважати, що вони не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту. При вивченні медичних документів на ім`я ОСОБА_10 не було виявлено ушкоджень, які б не відповідали даті травми;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2019 за участі потерпілого ОСОБА_10 в присутності понятих в магазині «Пітстоп» поблизу АЗС «Маршал» в м. Біла Церква, вул. Залізнична. Слідчий експеримент проводився з метою уточнення відомостей щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 ;

- додатком до протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 від 24.10.2019 - оптичним диском, на якому потерпілий ОСОБА_10 розповів та показав про обставини нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та про події 26.09.2019;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2019 за участі потерпілого ОСОБА_11 в присутності понятих в магазині «Пітстоп» поблизу АЗС «Маршал» в м. Біла Церква, вул. Залізнична. Слідчий експеримент проводився з метою уточнення відомостей щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ;

- додатком до протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 від 24.10.2019 - оптичним диском, на якому потерпілий ОСОБА_11 розповів та показав про обставини нанесення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та про події 26.09.2019 року;

- висновком експерта № 581/д від 25.11.2019, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_10 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.10.2019;

- висновком експерта № 582/д від 25.11.2019, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_11 , виявлених при вивченні медичних документів, дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.10.2019;

- висновком експерта № 553/д від 31.10.2019, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 01.10.2019 знайдені наступні ушкодження: а) синці, садно та крововилив на обличчі; синці та садна на тулубі; синці та садно на руках; б) рани на тулубі справа, на лівій кисті та на лівому стегні. Ушкодження, описані в пункті № 1а заподіяні тупими предметами, не виключена можливість і під час боротьби. Рани, описані в пункті № 1б заподіяні гострими (гострими) предметами, чим міг бути і клинок ножа. Дані ушкодження могли виникнути в строк та при обставинах, указаних обстежуваним. Рани відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більше, як три тижні (21 день). Синці, садна, крововилив відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта № 618/д від 22.11.2019, відповідно до якого виключити можливість виникнення ушкоджень у ОСОБА_7 при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_10 у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.10.2109 не представляється можливим;

- висновком судово-психіатричного експерта № 444 від 13.11.2019, відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_7 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_7 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. Клінічних ознак алкогольної та наркотичної залежності під час проведеного обстеження у ОСОБА_7 не виявлено;

- протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 04.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_10 , в присутності понятих, в кабінеті № 49 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області впізнав предмет (ніж) за фотознімком під номером 3, а саме за наступною сукупністю ознак: за дерев`яною рукояткою посередині якого розташовані кнопки;

- заявою ОСОБА_10 про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності від 03.12.2019;

- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 22.10.2019;

- рапортом слідчої ОСОБА_50 (Демчукової) про те, що до матеріалів кримінального провадження помилково було долучено чорновик іншої постанови.

Крім того, відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України та кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002817 від 27.09.2019 (т.1, а.с. 236, 237).

Також стороною обвинувачення надано рапорти, які містяться в т. 2, а.с. 96, 97, відповідно до яких 26.09.2019 о 22.40 год. надійшло повідомлення зі служби 102, що 26.09.2019 року о 22.40 год. за адресою: м. Біла Церква, шосе Сквирське, буд. 1 ОСОБА_12 повідомила про те, що невідомий чоловік в нетверезому вигляді порізав трьох чоловік ножем, ШМД на місці, правопорушника затримано, всі живі, просить наряд поліції. Дані рапорти складені на підставі заяви ОСОБА_12 , зареєстровано ЄО № 31961 та № 31962 від 26.09.2019. Дані рапорти свідчать про час та місце вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції було переглянуто слідчі експерименти за участі потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які містяться на CD-дисках.

Також в судовому засіданні було оглянуто речові докази, а саме: футболка та штани обвинуваченого ОСОБА_7 зі слідами бурої речовини, на штанах мається поріз, чоловіча куртка чорного кольору зі слідами бурого кольору, яка належить ОСОБА_28 , ніж зі слідами бурого кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, який належить обвинуваченому. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_10 після огляду речових доказів зазначив, що він впізнає цей ніж - це той самий ніж, яким ОСОБА_28 наніс йому тілесні ушкодження.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено в судовому засіданні надані стороною захисту на підтвердження нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілими, наступні докази:

- копію висновку експерта № 146 від 08.10.2019, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні гр. ОСОБА_7 знайдені наступні ушкодження: а) синці, садно та крововилив на обличчі; синці та садна на тулубі; синці та садно на руках;б) рани на тулубі справа, на лівій кисті та на лівому стегні. 2. Ушкодження, описані в пункті № 1а, заподіяні тупими предметами. Рани, описані в пункті № 1б, заподіяні гострим (гострими) предметами. 3. Дані ушкодження могли виникнути в строк та при обставинах, указаних обстежуваним. 4. Рани відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Синці, садна, крововилив відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- відповідь начальника ІТТ № 1 ГУНП в Київській області ОСОБА_51 від 15.05.2021 року про те, що ОСОБА_7 був поміщений до ІТТ № 1 ГУ НП 27.09.2019 року о 06 год. 40 хв. Під час поміщення до ІТТ у гр. ОСОБА_7 були виявлені та зареєстровані в ЖЕО № 31979 від 27.09.2019 тілесні ушкодження, а саме - множинні т/у на голові, тулубі та руках, ОСОБА_7 була викликана швидка медична допомога, лікарем ШМД було рекомендовано консультація лікаря нейрохірурга. Лікарем нейрохірургом ОСОБА_52 було оглянуто ОСОБА_7 та назначено лікування;

- копією витягу з книги обстеження осіб, які утримуються в ІТТ № 1 ГУНП в Київській області, на а.с. 187 зазначено - ОСОБА_7 та виявлені тілесні ушкодження;

- копією витягу з книги надання медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ, на а.с. 191 міститься відмітка - ОСОБА_7 , дата і час виклику 27.09.2019 о 14 год. 30 хв., мета виклику бригади ШМД - сильний головний біль, запаморочення.

Також стороною обвинувачення, на вимогу сторони захисту, було надано заяву ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження.

Так, під час апеляційного розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_9 подано клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання захисника, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали клопотання, колегією суддів ухвалила задовольнити вищевказане клопотання захисника.

Так, в судовому засіданні від 25.07.2023 колегією суддів прослухано та досліджено:

- звукозапис судового засідання від 07.05.2020 (журнал судового засідання - том № 1, а.с. 114-118), а саме допит потерпілого ОСОБА_10 (диск - том № 1, а.с. 132);

- звукозапис судового засідання від 29.07.2020 (журнал судового засідання - том № 1, а.с. 152-155), а саме допит потерпілого ОСОБА_11 (диск - том № 1 а.с. 160);

- звукозапис судового засідання від 15.07.2020 (журнал судового засідання - том № 1, а.с. 146-147), а саме допит свідка ОСОБА_53 (диск - том № 1, а с. 150).

В судовому засіданні від 06.02.2024 колегією суддів прослухано та повторно досліджено:

- звукозапис судового засідання від 07.05.2020 (журнал судового засідання - том № 1, а.с. 114-118) , а саме допит свідка ОСОБА_15 (диск - том № 1, а.с. 132);

- висновок експерта № 575/д від 25.11.2019 (том № 2, а.с. 20-21);

- висновок експерта № 576/д від 25.11.2019 (том № 2, а.с. 22);

- висновок експерта № 581/д від 25.11.2019 (том № 2, а.с. 30);

- висновок експерта № 582/д від 25.11.2019 (том № 2, а с.с .31);

- висновок експерта № 553/д від 31.10.2019 (том № 2, а с.с. 32);

- висновок експерта № 618/д від 22.11.2019 (том № 2, а.с. 33);

- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 07.11.2019 (том № 2, а.с. 111-112);

- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 07.11.2019 (том № 2, а.с. 113-114);

- ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10. 2019 (том № 2, а.с. 105-107);

- ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2019 (том № 2, а.с. 108-110);

- протокол пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 04.12.2019 (том № 2, а.с. 36-38).

Повторно дослідивши вищевказані докази у кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими та достовірними, а в своїй сукупності та взаємозв`язку - достатніми, якими поза розумним сумнівом доводиться винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в тому, що він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України та в тому, що він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Доводи захисника про недопустимість доказу - протоколу пред`явлення предмету (ножа) для впізнання, за фотознімками від 04.12.2019, оскільки він проведений з істотним порушенням встановленого законом порядку, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів захисника про те, що судом першої інстанції в супереч ст. 94 КПК України не було надано належної оцінки щодо допустимості доказів, які були надані стороною обвинувачення, зокрема висновку експерта № 575/д від 25.11.2019; висновку експерта № 576/д від 25.11.2019; висновку експерта № 581/д від 25.11.2019; висновку експерта № 582/д від 25.11.2019, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції визнав вказані висновки експертів належними і допустимими доказами, оскільки вини відповідають вимогам КПК України. Не було встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про недопустимість цих доказів і під час повторного дослідження вказаних доказів під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Предметом перевірки судом першої інстанції також були і доводи сторони захисту, які наводяться і в поданій апеляційній скарзі, щодо належності ножа, чи має ніж відношення до даної справи і кому належить речовина бурого кольору виявлена на ножі.

Щодо доводів захисника про те, що дії ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні ним меж необхідної оборони за ст. 124 КК України, а дії ОСОБА_7 , щодо потерпілого ОСОБА_10 як стан необхідної оборони за ст. 36 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, що спростовують матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для кваліфікації злочину за ст. 124 КК України заподіяння тяжкого тілесного ушкодження повинно бути вчиненим з метою захисту охоронюваних правом інтересів від суспільно небезпечних посягань, але з перевищенням меж необхідної оборони. Перебування винного під час вчинення цього діяння у стані необхідної оборони є обов`язковою умовою.

Умовою необхідної оборони є наявність суспільно небезпечного посягання, яке повинно бути наявним, дійсним, реальним, а не в уяві особи, тобто таким, що фактично розпочалося і ще не закінчилося. Як правило, виявляється воно в активних діях особи, що здійснює посягання: застосуванні або загрозі застосування насильства, намаганні протиправно заволодіти майном, заподіяти шкоду, перешкодити нормальній роботі підприємств, установ, організацій тощо.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

Колегія суддів враховує, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки в разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

На відміну від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 121 КК України) визначальним для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину - перебування винного, зокрема, у стані необхідної оборони. Крім цього, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної або уявної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які би не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала би ту, яка для цього необхідна.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні, виходячи із обставин, встановлених судом першої та апеляційної інстанцій, не вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 застосував до обвинуваченого таку фізичну силу або вчинив інші активні агресивні дії, що могли би становити реальну загрозу життю або здоров`ю ОСОБА_7 .

Даних, що ОСОБА_11 застосував фізичну силу або вчинив інші агресивні дії, які могли б становити реальну загрозу життю або здоров`ю обвинуваченого або інших осіб, матеріали кримінального провадження не містять.

Зважаючи на такі обставини, доводи сторони захисту про перебування обвинуваченого в момент вчинення інкримінованих дій у стані необхідної оборони, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з перевищенням меж необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про наявність обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння, відповідно до ст. 36 КК України, за дії, вчинені ОСОБА_7 щодо потерпілого ОСОБА_10 .

На підставі вищенаведеного спростовуються і доводи захисника про відсутність у ОСОБА_7 умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , а також умислу нанесення потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що за встановлених обставин справи, висновок місцевого суду про те, що дії ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст .125 КК України, є правильним.

За наведеним, з урахуванням обсягу досліджених доказів, його ретельного аналізу, перевірці на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів, дають беззаперечні підстави вважати поза розумним сумнівом правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків сулу фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідає вимогам статті 65 КК України і призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, розмір якого обраний з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, в межах, установлених санкціями інкримінованих статтей, відповідно до положень КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України вчинений ОСОБА_7 - 26.09.2019, що свідчить про те, що станом на день розгляду апеляційної скарги закінчились строки давності, а особа повинна бути звільнена від кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, слід виключити з вироку посилання суду на застосування положень ст. 70 КК України і вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

ОСОБА_7 звільнити від покарання призначеного за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Виключити з вироку посилання суду на застосування положень ст. 70 КК України і вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4