Справа № 276/2329/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/39/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Хорошів кримінальне провадження №0000107 від 13.08.2024 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сніжне Донецької області, громадянин України, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , одруженого, дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець, раніше судимого вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2024 за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11.08.2024 близько 19 год 00 хв по АДРЕСА_3 на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_5 між ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_5 (яка є рідною матір`ю ОСОБА_8 , з якою ОСОБА_6 спільно проживав однією сім`єю, а наразі перебуває у шлюбі), на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт.

В той час, в ході конфлікту у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 шарпаючи обома руками за верхній одяг ОСОБА_5 , завдав останній кулаком правої руки два удари по обличчю в область лівого ока та один удар в область носа та нижньої губи, від чого вона впала на землю.

Тоді ж ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, коли ОСОБА_5 підвелася, то знову почав її обома руками шарпати за верхній одяг, а потім, схопивши її за руки, штовхнув, від чого вона правою стороною свого тіла впала на асфальтне покриття вказаного домоволодіння та внаслідок чого розбила праву брову на обличчі.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та на правій верхній кінцівці, рани в ділянці правої брови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, пояснив, що 11.08.2024 прийшов до місця проживання своєї тещі ОСОБА_5 щоб допомогти зі збором врожаю, вже був напідпитку. Після виконання робіт, він спільно з потерпілою та її дочкою ОСОБА_8 сіли обідати, під час чого вживали спиртні напої, а коли він з ОСОБА_9 та її новонародженою дитиною мав намір йти до себе до дому в с. Грабняк, то у нього виник конфлікт із потерпілою, яка не пускала свою дочку ОСОБА_8 йти з ним, оскільки в його будинку не створено належні умови для дитини. Під час цього конфлікту обвинувачений наніс потерпілій 3 удари кулаком правої руки по обличчю, десь в ділянку очей та перенісся, а потім взявши її за дві руки штовхнув, внаслідок чого потерпіла впала на землю та вдарилася головою. Після цього обвинувачений на велосипеді залишив місце події. У вчиненому щиро розкаюється, зазначив, що сприяв досудовому розслідуванні, брав участь у слідчому експерименті та добровільно на манекені показував як наносив удари потерпілій. Зазначив, що він батьком дітей ОСОБА_8 не записаний, діти проживають у прийомній сім`ї.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила показання обвинуваченого, пояснила, що літом 2024 року (точної дати не пам`ятає) після того як обвинувачений допоміг по господарству, вони вечеряли та вживали спиртні напої, ОСОБА_6 був у стані сп`яніння і між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс їй близько 3 ударів по обличчю, від яких на обличчі були синці, а також штовхнув її, внаслідок чого вона впала на землю та розбила праву брову. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 втік, а вона викликала поліцію, а ті в свою чергу швидку допомогу, яка завезла її до лікарні. Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що обвинуваченому не пробачає, обвинувачений їй шкоду не відшкодовував.

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку, крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_5 , підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.08.2024 року від ОСОБА_5 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 11.08.2024 року близько 19 години в АДРЕСА_3 ОСОБА_6 перебуваючи в п`яному вигляді заподіяв їй тілесні ушкодження;

- рапортом старшого інспектора - чергового відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_5 повідомила на номер «102», що 11.08.2024 о 19 год 00 хв за адресою: с. Грушки зять ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження заявниці;

- висновком експерта №1286 від 13.08.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено синці на обличчі та на правій верхній кінцівці, рани в ділянці правої брови, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею , не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженою та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.09.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що потерпіла під час проведення слідчого експерименту розповіла та показала на статисту яким чином обвинувачений 11.08.2024 наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку носа та губи, а також два удари кулаком правої руки в обличчя в ділянку лівого ока, після чого взяв потерпілу за руки, штовхнув на землю, від чого вона впала та розбила праву брову;

- висновком експерта №1478 від 10.09.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено синці на обличчі та на правій верхній кінцівці, рани в ділянці правої брови, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту за її участі та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2024 та 08.10.2024 року за участю свідка ОСОБА_8 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що свідок під час проведення слідчого експерименту розповіла та показала на статисту яким чином обвинувачений 11.08.2024 наніс потерпілій два удари кулаком правої руки в обличчя в ділянку носа, а також один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку лівого ока, після чого взяв потерпілу за руки, штовхнув на землю, від чого вона впала та розбила праву брову;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що підозрюваний показав на статисту яким чином він 11.08.2024 наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку носа, а також два удари кулаком правої руки в обличчя в ділянку лівого ока, після чого взяв потерпілу за руки, штовхнув на землю, від чого вона впала та розбила праву брову.

Згідно вимог ст. 377 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи, поза розумним сумнівом.

Принцип «поза розумним сумнівом» передбачає, зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази є достовірними та достатніми, оскільки в цілому не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. При цьому суд враховує всю сукупність як об`єктивних так і суб`єктивних обставин вчинення злочину.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, беручи до уваги покази потерпілої та дослідженні в судовому засіданні письмові документи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше судимий, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, з 06.06.2024 перебуває на обліку Житомирського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації», одружений, рахується військовослужбовцем, який з 30.09.2023 самовільно залишив місце розташування підрозділу, за місцем проживання характеризується негативно, вчиняє бійки, притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо перебування на утриманні обвинуваченого дітей, оскільки такі обставини не підтверджені жодними доказами, зокрема, сам обвинувачений під час допиту зазначив, що він батьком дітей не записаний, а діти проживають у прийомній сім`ї.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, вислухавши думку прокурора та потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, а також враховуючи те, що обвинувачений не працює, доходів не отримує та на даний час рахується військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, який самовільно залишив місце розташування підрозділу, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт. На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому для остаточного призначення покарання суд має застосувати приписи ст.71 КК України.

Оскільки вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2024 ОСОБА_6 було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, нове кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено під час іспитового строку, за даним вироком призначається покарання у виді громадських робіт, тобто покарання є різні за своїм видом, тому враховуючи положення ст.72 КК України необхідно перевести покарання у виді громадських робіт у покарання у виді позбавлення волі за співвідношенням: 1 день позбавлення волі - відповідає 8 годинам громадських робіт.

З огляду на викладене на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, суд частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2024 і призначає обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено, речові докази відсутні, а тому судом не вирішуються питання щодо них.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Керуючись ст.ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, що призначене вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.05.2024, з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає всім годин громадських робіт, і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (два) роки 10 (десять) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1