Справа № 947/4715/25
Провадження № 1-кс/947/3589/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000172 від 17.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження за № 0000172 від 17.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 № НОМЕР_3 та ключ від транспортного засобу з метою забезпечення збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

У судовому засіданні -

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для накладення арешту, оскільки власнику майна не повідомлено про підозру, останній не має жодного відношення до обставин кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до наступного переконання.

Слідчим суддею встановлено, що ТУ БЕБ в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження за № 0000172 від 17.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України за фактом незаконного виготовлення, зберігання та транспортування підакцизних товарів - тютюну для кальяну та інших підакцизних товарів, а також їх збуту по всій території України, вживання яких спричинило отруєння.

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що в рамках вказаного кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , імовірно організували злочинну схему з незаконного виготовлення та збуту тютюну для кальяну «White Side».Вказані особи імовірно здійснюють незаконне виготовлення тютюнових виробів на території міста Одеси з метою їх подальшого збуту на території України шляхом поштових відправлень АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта».

У ході досудового розслідування, було проведено санкціонований обшук транспортного засобу BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , проведеного 03.02.2025 року було виявлено та вилучено:транспортний засіб BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 № НОМЕР_3 та ключ від транспортного засобу.

Постановою детектива від 03.02.2025 вище перелічене, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Слідчий суддя критично оцінює та вважає неспроможними доводи сторони обвинувачення щодо необхідності накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки прокурором не доведено, яке відношення та значення в рамках означеного кримінального провадження має власник майна ОСОБА_7 , який не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні. Також не доведено, що вказаний транспортний засіб використовувався для вчинення злочинів.

У ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, проте такий арешт може бути накладений при певних умовах.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами не буде законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як відповідно до матеріалів клопотання не зрозуміло яке доказове значення в рамках кримінального провадження № 0000172 від 17.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України має виявлений та вилучений транспортний засіб марки BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ,.

Таким чином, дії органів державної влади не відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання було свавільним і не задовольнило вимогу законності.

Також, окремо слід звернути увагу, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не призначена експертиза, не здійснювався огляд вилученого майна.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Враховуючи, що прокурором в своєму клопотанні не було обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором не доведено необхідність в накладенні арешту на вилучений транспортний засіб, який належить особі, який не має процесуального статусу у кримінальному проваджені, у зв`язку із чим клопотання останнього задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000172 від 17.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України- відмовити.

Майно, яке було тимчасово вилучене 03.02.2025 року в ході проведення обшуку, а саме: транспортний засіб BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 № НОМЕР_3 та ключ від транспортного засобу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути особі у якої воно було вилучено.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1