Справа № 504/3733/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 м. Південне

Южний міський суд Одеської області

головуючого судді - ОСОБА_1 , секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих - ОСОБА_7 ,

представників цивільного відповідача - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Южне кримінальне провадження №00007185, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставки, Комінтернівського району, Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, освіта середня технічна, працюючого електромонтером в АТ «ДТЕК Одеські електромережі», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26 червня 2019 року, о 09.00 год., водій ОСОБА_11 , керував технічно справним автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині автодороги «Одеса-Южне» через с. Вапнярку Лиманського району Одеської області в напрямку м. Одеси.

Так, ОСОБА_11 , рухаючись по вказаній автодорозі, на 22 км в с. Вапнярка Лиманського району Одеської області, порушуючи пункти 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, перед початком зміни руху, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , що рухався в напрямку м. Южне Одеської області.

За результатами дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю «Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині без зміщення, закритих переломів VIII-X лівих ребер без зміщення, закритого осколкового перелому лівої п`яткової кістки зі зміщенням.

Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що могло мати місце 26.06.2019 в процесі дорожньо-транспортної події та згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_11 допустив порушення вимог пунктів 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

В початковий період розвитку ситуації ДТП автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , рухались у перпендикулярних напрямках, тобто автомобіль «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , рухався прямолінійно, а автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , змінював напрямок свого руху ліворуч відносно свого початкового напрямку. Місце зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху автомобіля «Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_2 .

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 перед зміною напрямку руху мав переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_11 мав технічну можливість запобігти події, шляхом належного виконання з його боку п. 10.1 Правил дорожнього руху України, його дії створювали достатні умови для настання події та знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Підсудний ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінальних правопорушень себе не визнав, надав в судовому засіданні наступні показання, щодо механізму виникнення пригоди: «26.06.2019 десь о 09.00 - 09.10 годині керував автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», рухався по автодорозі Одеса-Южне через с. Вапнярка Лиманського району Одеської області в напрямку м. Одеса зі швидкістю 50 км/год вгору по своїй смузі руху за автобусом «маршруткою». В автомобілі на пасажирському сидінні був ОСОБА_14 . Нагорі де роздвоюється смуга руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_15 , автобус «маршрутка», яка рухалась попереду нього пішла направо і відразу відбулося зіткнення його автомобіля з автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 на полосі руху ОСОБА_15 . Автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 отримав удар з правого боку та від удару його розвернуло наполовину полоси. ОСОБА_15 не міг нічого зробити, але потім сказав що гальмував перед ДТП та слід залишився на його смузі руху. Від удару його викинуло з автомобіля разом з сидінням. Під час ДТП та до ДТП він не здійснював маневрів щодо повороту направо, наліво або обгону. Водій автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 рухався зі швидкістю 120-125 км/год, після ДТП зупинився за 30 метрів внизу на своїй смузі руху. Даний автомобіль ОСОБА_15 не бачив із-за «маршрутки». Просив суд його виправдати, оскільки він не причетний до ДТП, та заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Його захисник вважає, що органом досудового розслідування не зібрано достатніх та допустимих доказів для встановлення вини обвинуваченого поза розумним сумнівом. Вважає, що висновки експертів є невірними, оскільки невірно зазначені вихідні дані, не вірно встановлено місце зіткнення, не встановлено причинний зв`язок між ДТП та спричиненням шкоди здоров`я потерпілої. Просив виправдати обвинуваченого у зв`язку з недоведенням його вини та цивільні позови потерпілих залишити без розгляду.

Від потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 надійшли заяви про проведення судового розгляду справи у їх відсутність, за участі їх представника адвоката ОСОБА_7 .

Представник потерпілих просила задовольнити позовні заяви потерпілих в повному обсязі, що міри покарання погоджується з думкою прокурора.

Представник цивільного відповідача вважає, що досудове слідство здійснено з порушенням норм КПК, протокол огляду місця події разом з додатками є недопустимим доказом, висновками експертиз не доведено місце зіткнення ТЗ, невірно зазначені вихідні дані. Таким чином стороною обвинувачення не доведена вина обвинуваченого у зв`язку з чим цивільні позови потерпілих залишити без розгляду.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується наступними доказами, ретельно дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Потерпілий ОСОБА_12 , водій автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 надав в судовому засіданні наступні показання, щодо механізму виникнення пригоди: «26.06.2019 десь о 08.00 - 09.00 годині керував «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , рухався по автодорозі Одеса-Южне через с. Вапнярка Лиманського району Одеської області в напрямку м. Южне до елінгів зі швидкістю 50-55 км/год, попереду автомобілів не було. На пасажирському сидінні перебувала його дружина ОСОБА_16. У зустрічному напрямку рухалась колона автомобілів у два ряди зі швидкістю 50 км/год, також їхала вантажівка, із-за якої виїхав автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , на смугу руху по якій рухався ОСОБА_12 та відбулось зіткнення з його автомобілем. Водій ОСОБА_12 намагався зупинити свій автомобіль, але технічно не мав можливості це зробити. Автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 отримав удар в передню ліву частину, лівою переднюю стороною автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», після удару мотор заглох і автомобіль ще рухався десь 84 метри до повної зупинки. Місце зіткнення автомобілів відбулось на смузі руху ОСОБА_12 де починається спуск дороги, на декілька метрів вище в`їзду на пляж. ОСОБА_12 зазначив, що назустріч йому їхала вантажівка, але автобусу «маршрутки» не було. Після удару у автомобіля «Mercedes-Bens E220» розбитий радіатор, порушена система охолодження, витекла тормозна рідина, тосол, залишились сліди рідини на асфальті.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав наступні показання, що 26.06.2019 о 09.00 годині він з водієм ОСОБА_15 їхали з м. Южне до с. Ліски Лиманського району Одеської області на автомобілі «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Одеса-Южне через с. Вапнярка Лиманського району Одеської області в напрямку м. Одеса зі швидкістю 40 км/год вгору по своїй смузі руху за автобусом «маршруткою» на відстані 10-12 метрів з с. Нової Дофінівки Лиманського району Одеської області. Нагорі, проїхавши в`їзд зліва на море, перебуваючи напроти вул. Лиманної самої нижчої вулиці в селі, автобус «маршрутка» з`їхала направо на додаткову полосу, автомобіль під керуванням ОСОБА_15 продовжив рух прямо по своїй смузі та через 4-5 секунд відбулось зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_15 з автомобілем «Mercedes», який наїхав прямо на них. Зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_15 . Автомобіль під керуванням ОСОБА_15 отримав більше удар зі сторони де сидів ОСОБА_14 , удар був лобовий. Після удару ОСОБА_14 викуло з автомобіля, до свідомості він прийшов у обласній лікарні. Також додав, що відразу не пам`ятав події які відбулись, але зі спливом років до нього повернулась пам`ять і він чітко пам`ятає дані події.

Крім показів потерпілого, свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України підтверджується іншими доказами, які були досліджені судом:

- протоколом оглядом місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.06.2019 з додатками (т.2 а.с.9-24);

- висновком експерта ОСОБА_21 №19-3892/19-3893/19-3894 по дослідженню технічного стану автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 від 09.09.2019, згідно якого органи управління автомобілем «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 (гальмова система, рульове керування та ходова частина), на момент події перебували в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які б могли привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Деформація та зруйнування деталей гальмівної системи автомобіля «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , відбулися в результаті контакту передньої частини даного автомобіля з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру, які утворились під час зіткнення з автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 (т.2 а.с.41-44зв).

- висновком експерта ОСОБА_21 №19-3895/19-3896/19-3897 по дослідженню технічного стану автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 від 09.09.2019 згідно якого органи управління автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 (гальмова система, рульове керування та ходова частина) на момент подій перебувала в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже свідчать про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного транспортного засобу. Деформація деталей гальмової системи автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 відбулися в результаті контакту передньої частини даного автомобіля з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру, які утворились під час зіткнення з автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 . Деформація деталей рульового керування автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 відбулися в результаті контакту передньої частини даного автомобіля з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру, які утворились під час зіткнення з автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 (т.2 а.с.50-53зв).

- висновком експерта ОСОБА_21 №19-3898/19-1578 по транспортно-трасологічному та автотехнічному дослідженню механізму зіткнення автомобіля марки «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 з автомобілем марки «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 від 10.09.2019, згідно якого при дослідженні наявних пошкоджень кузову автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що вони збігаються з характером - механічні деформації та пошкодження, що виникли в результаті контакту з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру (враховуючи міцність матеріалу і жорсткість конструкції); за напрямком деформуючого впливу - в передній частині автомобіля у напрямку з переду назад та з права на ліво по відношенню до кузова, місце утворення деформуючого впливу - передній бампер, передня частина кузова, решітка радіатору, права фара, правий показник повороту автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 . Данні пошкодження виникли при контактуванні передньої правої частини автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , з передньою частиною автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 . При дослідженні наявних пошкоджень кузову автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 встановлено, що вони збігаються з характером - механічні деформації та пошкодження, що виникли в результаті контакту з твердим слідоутворюючим предметом; за ступенем деформуючого впливу - пошкодження виникли внаслідок механічного впливу, значної сили, ударного характеру (враховуючи міцність матеріалу і жорсткість конструкції); за напрямком деформуючого впливу - в передній частині автомобіля у напрямку з переду назад та з ліва на право по відношенню до кузова, місце утворення деформуючого впливу - передній бампер, фари головного освітлення, передня панель, радіатори, капот, ліве переднє крило автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 . Данні пошкодження виникли при контактуванні передньої правої частини автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 з правою передньою частиною автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 . Аналіз і узагальнення виділених фактів і обставин, з урахуванням результатів транспортно-трасологічних досліжень дає підстави для встановлення елементів механізму ДТП:

- в початковий період розвитку ситуації ДТП, автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 рухалися у перпендикулярних напрямках, тобто автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 рухався прямолінійно, а автомобіль АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , змінював напрямок свого руху ліворуч відносно свого початкового напрямку,

- мало місце контактна взаємодія ударного характеру між рухомими в перпендикулярних напрямках автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 - між правою передньою частиною кузова автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 та передньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , після чого автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 розвертався ліворуч проти годинникової стрілки відносно напрямку його початкового руху, а автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 продовжує рух зі зміщенням праворуч відносно напрямку його початкового руху, після чого вказані ТЗ зупиняються на проїжджій частині, як це зафіксовано в схемі до протоколу місця ДТП від 26.06.2019,

- в початковий момент взаємного контактування автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 розташовувались на проїжджій частині таким чином, що кут між поздовжніми осями становив близько 149+5 спереду назад та справа наліво, щодо продовжній висі автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 та спереду назад і зліва направо відносно продовжній висі автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 . Встановити експертним шляхом розташовування відносно меж проїзної частини автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 з автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 у момент первинного контактування у вигляді геометричних точок, не надається можливим, у зв`язку з відсутністю слідової інформації що характеризують напрямок та траєкторію руху автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , безпосередньо перед зіткненням в момент зіткнення та після зіткнення (відсутні сліди шин коліс), однак можна стверджувати, що місце зіткнення ТЗ, відбулось на смузі руху автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , перед кінцевим розташуванням автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , що не суперечить зафіксованому місцю зіткнення в схемі до протоколу огляду ДТП (т.2 а.с.60-65зв).

- висновком судово-медичної експертизи №136 від 19.09.2019, згідно якого по даним медичної документації у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правої ключиці в середній третині без зміщення, закриті переломи VIII-X лівих ребер без зміщення, закритий осколковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що могло мати місце 26.06.2019 в процесі дорожньо-транспортної події та згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.2 а.с.69-71).

- поясненнями експерта ОСОБА_21 , який пояснив в судовому засіданні, що проводив вищевказані експертизи, свої висновки підтримує. Йому надавали протокол місця події, схему місця ДТП, а також автомобілі. Вважає що автомобіль «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 рухався прямолінійно, а автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 здійснював поворот ліворуч. Визначити місце зіткнення за наявними в матеріалах справи фото неможливо, відсутня слідова інформація що характеризує напрямок та траєкторію руху автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 .

- висновком судової автотоварознавчої експертизи №19-4189/4190 від 29.10.2019, згідно якого ринкова вартість колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , станом до моменту ДТП, яка сталася 26.06.2019, визначається рівною 497268 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 26.06.2019, визначається рівною 497268 грн. Вартість колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , у фактичному стані після ДТП, яка сталася 26.06.2019, станом на день проведення експертного дослідження визначається рівною 21282 грн (т.2 а.с.76-119).

- висновком судової автотехнічної експертизи №19-5783 від 29.10.2019, згідно якого в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водію автомобіля «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_12 в момент виникнення небезпеки для руху необхідно вжити заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.12,3 Правил дорожнього руху України.

В даній обстановці та при заданих вихідних даних, водію автомобіля «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 перед зміною напрямку руху мав переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто він повинен був діяти згідно з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху.

В даній обстановці та при заданих вихідних даних, водію автомобіля Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_12 не мав технічної можливості запобігти зіткненню своєчасним гальмуванням, аж до зупинки транспортного засобу, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР (т.2 а.с.124-126).

- висновком комплексної судової комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №КСЕ-19/116-23/14087 від 28.08.2023, згідно якого:

1. Місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на проїзній частині автодороги Одеса-Южне в с. Вапнярка на смузі руху автомобіля «Мерседес» від м. Одеси в напрямку до м. Южне, на ділянці проїзної частини перед початком утворення осипу фрагментів та деталей кузову та осипу ґрунту (що був нашарований в нижній частині автомобіля «АС-U39095» при русі, та утворився у момент зіткнення) перед кінцевим розташуванням автомобіля «АС-U39095» (дивись дослідницьку частину до питання №1).

2. Встановити швидкість руху автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 експертним шляхом не надається можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині до цього питання (дивись сторінку 11 висновку експерта).

3. Питання не вирішувалось з причин, зазначених в дослідницькій частині до цього питання (дивись сторінку 11 висновку експерта).

4. Питання не вирішувалось з причин, зазначених в дослідницькій частині до цього питання (дивись сторінку 11 висновку експерта).

5. Показання водія автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , щодо механізму розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації, не спроможні, з технічної точки зору, і не можуть використовуватися при проведенні судової експертизи, так як об`єктом дослідження автотехнічної експертизи є комплекс (сукупність) фактичних даних про обставини дорожньо-транспортної пригоди пов`язаних з механізмом ДТП їх використання може привести до помилкових висновків;

6. Механізм розвитку дорожньо-транспортної ситуації, який базується на показаннях водія автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 в частині розташування місця зіткнення, кінцевого розташування транспортних засобів, взаємного розташування транспортних засобів відносно один одного та місця зіткнення, з технічної точки зору, не має протиріч технічного характеру і може використовуватися судовим експертом при подальшому проведенні судової автотехнічної експертизи.

7. Згідно із комплексом вихідних даних та обставинами, зазначеними в копії ухвали про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України.

8. Відповідно до комплексу вихідних даних та обставин, зазначених в копії ухвали про призначенням судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

9. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії ухвали про призначення судової експертизи, з урахуванням механізму та обставин розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації, у даній дорожній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення водієм автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 з автомобілем «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 полягала у дотриманні водієм ОСОБА_11 вимог п.п.10.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України. На момент проведення судової експертизи причин технічного характеру, які б завадили водію автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 діяти у відповідності до вказаних вимог Правил дорожнього руху України, судовому експертові невідомі.

10. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії ухвали про призначення судової експертизи, для вирішення питання мав (не мав) водій автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , діючи відповідно до вимог п.п.12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, у судового експерта відсутні вихідні дані (дивись дослідницький частині з Питання №10), таким чином провести дослідження та дати відповідь на це питання, та відповісти на питання щодо причинного зв`язку його дій з настанням події цієї пригоди експертним шляхом на виявляється можливим. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в копії ухвали про призначення судової експертизи, з урахуванням механізму та обставин розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації, у зв`язку з неможливістю провести аналіз дій водія автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 відповідного до вимог п.п.12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України, виконати аналіз відповідності (невідповідності) дій водія автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 вимогам п.п.10.1 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, які могли знаходитись в причинному зв`язку з виникненням подій даної пригоди, з технічної точки зору, експертним шляхом не виявилось можливим (т.3 а.с.223-232);

- поясненнями експерта ОСОБА_23 ,який пояснив в судовому засіданні, що проводив вищевказану експертизу, свій висновок підтримує. Під час проведення експертизи ним досліджувались всі вихідні дані, тобто матеріали кримінального провадження, протокол місця події, схема місця ДТП, експертні висновки, всі фотознімки дорожньої події. Встановити з якою швидкістю рухався водій автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 експертним шляхом встановити не можливо, так як відсутня слідова інформація, не зазначена відстань між транспортними засобами і місцем зіткнення. У зв`язку з чим не можливо проаналізувати дії водія автомобіля «Mercedes-Bens E220» номерний знак НОМЕР_3 щодо технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 . Визначив місце зіткнення за наявними вихідними даними, враховуючи осип фрагментів деталей, осип ґрунту, плями рідини, пошкоджень ТЗ, напрямок руху та кута між їх повздовжніми осями, так як вони є найбільш характерними для визначення місця зіткнення.

Із диспозиції статті 286 КК України вбачається, що це кримінальне правопорушення належить до кримінальних правопорушень з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання небезпечних наслідків і перебувають у причинному зв`язку.

Відповідно до вимог ст.91 КІІК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтею 286 КК України, диспозиція якої є блaнкeтнoю, суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у переліченій статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Враховуючи викладене, порушення обвинуваченим пунктів 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України належить до ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення і впливає на його кваліфікацію.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 26.06.2019 о 09.00 год водій ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині автодороги «Одеса-Южне» через с. Вапнярку Лиманського району Одеської області в напрямку м. Одеси на 22 км в с. Вапнярка Лиманського району Одеської області, порушуючи пункти 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, перед початком зміни руху, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , що рухався в напрямку м. Южне Одеської області. За результатами дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю «Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_2 потерпілій ОСОБА_16 заподіяно тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Враховуючи проведений ретельний та об`єктивний аналіз доказів, суд визнає достовірними показання потерпілого ОСОБА_12 про обставини злочину та причетність до цього обвинуваченого, оскільки вони є послідовними та підтверджені іншими доказами, об`єктивність та безсторонність джерел походження яких є для суду безсумнівною.

Під час судового розгляду встановлено, що показання свідка ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_15 щодо механізму ДТП суперечать показанням потерпілого ОСОБА_12 та експертним висновкам.

Крім того суд критично ставиться до показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , з урахуванням того, що він перебуває в трудових відносинах з цивільним відповідачем АТ «Одесаобленерго», працює разом з обвинуваченим ОСОБА_11 , після скоєння ДТП надавав пояснення 05.07.2019, в яких зазначив що не пам`ятає причин та обставин ДТП (т.2 а.с.231), але через три роки до нього повернулась пам`ять щодо обставин ДТП в деталях.

Оцінюючи докази у сукупності, суд вважає, що провина ОСОБА_11 в інкримінованому йому злочині доведена в повному обсязі, у той же час суд критично ставиться до показів обвинуваченого, так як вважає, що останній намагається уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Невизнання вини обвинуваченим суд сприймає як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності, оскільки його показання повністю спростовуються описаними вище доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_12 , експертними висновками, планом-схемою до протоколу огляду місця ДТП.

Суд оцінюючи версію сторони захисту про те, що зіткнення між автомобілями відбулось на полосі руху автомобіля «АС-U39095», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений, вважає її необґрунтованою, оскільки вона спростована наведеними вище доказами та не знайшла підтвердження в судовому засіданні.

Наведені обставини підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які визнані належними і допустимими.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

В достовірності та об`єктивності досліджених судом доказів у суду сумніву не виникає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Зазначені вище висновки експертів за проведеними по справі судовими експертизами суд вважає об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, які належним чином мотивовані, аргументовані та науково обґрунтовані, тому сумнівів у суду вони не викликають.

Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Відтак, суд вважає можливим покласти ці докази в основу обвинувального вироку, оскільки вони здобуті з дотриманням норм чинного законодавства, а також підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті. При цьому суд зауважує, що під час судового розгляду даного кримінального провадження судом були створені всі необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, у тому числі і права на захист.

У відповідності до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України та роз`яснень, викладених у пунктах 1, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дії ОСОБА_11 суд кваліфікує за ст.286 ч.1 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні міри покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, суспільну небезпеку вчиненого, особу ОСОБА_11 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставини, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_11 , передбачені ст.66 КК України - не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_11 , передбачені ст.67 КК України - не встановлені.

Відповідно до п.20-21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із позиціями обвинуваченого та його захисника, сторони обвинувачення; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, із урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки під час та після вчиненого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, у вчиненому не розкаявся, шкоду потерпілим не відшкодував, позицію представника потерпілих щодо призначення покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі, - що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; виправлення засудженого можливе лише за реального відбування покарання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Суд вважає, що у обвинуваченого відсутнє щире каяття, оскільки воно повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18)).

В той же час, суд враховує, що вищезазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_11 вчинив 26.06.2019.

Статтею 49 КК України встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст.12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.

Санкція ч.1 ст.286 КК України (на час вчинення злочину) передбачає, що вчинення вказаного злочину карається штрафом від двохсот до п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вчинене ОСОБА_11 кримінальне правопорушення відноситься до злочину невеликої тяжкості у відповідності до ст.12 КК України (на час вчинення злочину).

Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_11 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, 26.06.2019, тобто на момент ухвалення вироку минув передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України 3-річний строк давності, при цьому судом не встановлено та сторонами провадження не надано відомостей про ухилення ОСОБА_11 від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

Разом з тим, під час судового розгляду, після того, як судом було роз`яснено обвинуваченому право на закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, останній категорично відмовився від закриття провадження та звільнення його від відповідальності з вказаних підстав, наполягав на продовженні судового розгляду.

У своїй ухвалі №104/1069/13-к від 30.03.2023 Верховний Суд роз`яснив, що згідно з ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули визначені законом строки. Тобто суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК, та за згодою підозрюваного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності

У тому разі, коли підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частина 5 ст.74 КК застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою і вимагає закрити її, наприклад, за відсутності події або складу злочину.

За таких обставин, враховуючи, що за наслідками судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_11 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання, разом з тим, станом на день винесення даного вироку, передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки давності за вказане правопорушення минули, а тому ОСОБА_11 , має бути звільнений від покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Стосовно цивільних позовів у кримінальному провадженні, суд зазначає таке.

Потерпілим ОСОБА_12 заявлений цивільний позов про стягнення з АТ «Одесаобленерго» на його користь матеріальної шкоди (збитки) у сумі 516 755 грн, яка складається з матеріального збитку - 497268 грн, оплати за евакуатор - 4200 грн, оплати за квітки на потяг Одеса-Кишинів - 1674 грн, переклад документів - 1913 грн, оплати автостоянки автомобіля за 7 місяців по січень включно - 5000 грн, перевозка автомобіля Одеса-Кишинів - 6700 грн; моральної шкоди вчиненням кримінального правопорушення у сумі 100 000 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 8 500 грн.

Також потерпілою ОСОБА_16 заявлений цивільний позов про стягнення з АТ «Одесаобленерго» на її користь матеріальної шкоди (збитки) у сумі 6 000 грн, понесенні нею на лікування, медичні препарати, транспортні витрати; моральної шкоди вчиненням кримінального правопорушення в результаті ДТП у сумі 50 000 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 9 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Частинами 4, 5 ст.128 КПК України передбачено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно із ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За приписами ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст.1177 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК (Постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (постанова КЦС ВС від 05.09.2018 у справі №534/872/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 26 червня 2019 року, о 09.00 год., керуючи технічно справним автомобілем «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , виконував свої службові обов`язки електромонтера оперативно-виїздної бригади Лиманського підрозділу АТ «Одесаобленерго», про що свідчать повідомлення про нечасний випадок; акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, який стався 26.06.2019; акти №№1, 2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом; протокол огляду місця, де стався груповий нещасний випадок, наказ №36-к про прийняття на роботу з 07.08.2012; наказ №54-к про переведення на іншу роботу з 01.09.2015; наказ №78-к про переведення на іншу роботу з 20.12.2018; трудова книжка.

Власником автомобіля АС моделі АС-U39095 BGG» номерний знак НОМЕР_1 є АТ «Одесаобленерго». За результатами загальних зборів акціонерів компанії назву АТ «Одесаобленерго» було змінено на АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

Також судом встановлено, що обвинуваченим внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано матеріальну шкоду власнику автомобіля «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_12 у розмірі 497268 грн, підтвердженням чого є висновок судової автотоварознавчої експертизи №19-4189/4190 від 29.10.2019.

Таким чином, вимоги потерпілого ОСОБА_12 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 497268 грн підлягають задоволенню.

Вимоги потерпілого ОСОБА_12 в частині стягнення витрат на придбання квитків на потяг Одеса-Кишинів підлягають задоволенню частково у розмірі 635,63 (148,12+151,88+185,94+149,69) грн (т.1 а.с.56-57), в іншій частині не підлягають задоволенню, так як не наданий переклад квитків та сума понесених витрат у гривнях.

Також не підлягають задоволенню вимоги потерпілого ОСОБА_12 про стягнення коштів, пов`язаних із евакуацією, перевезенням, зберіганням транспортного засобу, перекладом документів, оскільки належними та допустимими доказами він не довів дані обставини.

Крім того, потерпілій ОСОБА_16 в процесі дорожньо-транспортної пригоди 26.06.2019 були завдані ушкодження у виді закритого перелому правої ключиці в середній третині без зміщення, закриті переломи VІІІ-Х лівих ребер без зміщення, закритий осколковий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням.

Як вбачається з наданих суду виписки з медичної картки, чеків і квитанцій, внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_16 перебувала на стаціонарному лікуванні і понесла витрати на придбання ліків і медпрепаратів в загальному розмірі 2488,20 (1612+49,90+826,80) грн (т.2 а.с.150-152,т.1 а.с.55, 59).

Що стосується інших квитанцій та чеків (т.1 а.с.60) то, у зв`язку з неналежною якістю цих доказів неможливо встановити які послуги або медпрепарати були оплачені потерпілою, тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги потерпілої ОСОБА_16 про стягнення транспортних витрат, оскільки належними та допустимими доказами вона не довела дані обставини.

Щодо вимоги в частині стягнення моральної шкоди обвинувачений на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з АТ «Одесаобленерго», відтак товариство несе обов`язок відшкодувати шкоду незалежно від вини водія, оскільки таке є володільцем небезпечного об`єкта. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілих, а також інших негативних наслідків.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які потерпілі зазнали внаслідок ДТП, викликані пошкодженням майна, зміну звичайного укладу життя, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнувала нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, здоров`я. Суд, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов висновку про доцільність зменшення розміру заявленої моральної шкоди до 45 000 грн на користь потерпілого ОСОБА_12 та 45 000 грн на користь потерпілої ОСОБА_16 .

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями ст.118 КПК України визначено, що процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Таким чином, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 цього Кодексу. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими - вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні дійшла до висновку, що потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено ухваленням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20), дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

Частиною 1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно із ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З наданих суду доказів слідує, що потерпілі понесли витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн ОСОБА_16 та 9000 грн. ОСОБА_12 , що підтверджено належними і допустимими доказами.

Але суд враховуючи вимог ст.128 КПК України, ст.13 ЦПК України розглядає заявлені вимоги потерпілого ОСОБА_12 щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн, тобто в межах заявлених ним вимог.

Зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також враховуючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з цивільного відповідача на користь потерпілих слід стягнути понесені ними витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на користь потерпілого ОСОБА_12 у розмірі 7 482,19 (542 903,63 (задоволені вимоги) х 8 500 / 616 755 (заявлені вимоги)) грн та на користь потерпілої ОСОБА_16 у розмірі 7 632,03 (47 488,20 (задоволені вимоги) х 9 000 / 56 000 (заявлені вимоги)).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову потерпілого ОСОБА_12 в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 497268 грн, витрат на придбання квитків на потяг Одеса-Кишинів у розмірі 635,63 грн, моральної шкоди у розмірі 45 000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 7 482,19 грн. В іншій частині відмовити.

Суд дійшов висновку про задоволення позову потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення витрат на придбання ліків і медпрепаратів у розмірі 2488,20 грн, моральної шкоди у розмірі 45 000 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 7 632,03 грн. В іншій частині відмовити.

Долю речових доказів та документів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів складають загальну суму 14 591 грн (з них: 1256 грн експертиза №19-3892/19-3893/19-3894 від 09.09.2019; 1256 грн експертиза №19-3895/19-3896/19-3897 від 09.09.2019; 2041 грн експертиза №19-3898/19-1578 від 10.09.2019; 10038 грн експертиза №КСЕ-19/116-23/14087 від 28.08.2023), відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст.326, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задовольнити частково, стягнути з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» () на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 497 268 грн, моральну шкоду у розмірі 45 000 грн, витрати на придбання квитків на потяг Одеса-Кишинів у розмірі 635,63 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 7 482,19 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 задовольнити частково, стягнути з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» () на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 2 488,20 грн, моральну шкоду у розмірі 45 000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 7 632,03 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_24 №504/2216/19 від 30.09.2019, якою накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 .

Скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_24 №504/2216/19 від 01.08.2019, якою накладено арешт на автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 14 591 грн (з них: 1256 грн експертиза №19-3892/19-3893/19-3894 від 09.09.2019; 1256 грн експертиза №19-3895/19-3896/19-3897 від 09.09.2019; 2041 грн експертиза №19-3898/19-1578 від 10.09.2019; 10038 грн експертиза №КСЕ-19/116-23/14087 від 28.08.2023).

Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz E220», номерний знак НОМЕР_2 , який зберігається на штраф-майданчику №2 за адресою: м. Одеса, Строкиївська дорога, 21 км, 42, повернути власнику ОСОБА_12 ; автомобіль «АС моделі АС-U39095 BGG», який зберігається на штраф-майданчику №2 за адресою: м. Одеса, Строкиївська дорога, 21 км, 42, повернути власнику АТ «ДТЕК Одеські електромережі»; DVD-R диск, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Южний міський суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, представника цивільного відповідача, представнику потерпілих, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1