Справа № 162/792/24
Провадження № 1-кп/162/43/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 січня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.04.2024 року за №0000006 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, із базовою загальною середньою освітою, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним для проходження військової служби, 12.12.2023 року відмовився отримувати повістку про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та необхідність з`явитись 14.12.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації. Водночас, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи належним чином оповіщеним про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та о 16 год 00 хв 14.12.2023 року без поважних причин не з`явився на пункт збору за адресою АДРЕСА_2 , перед відправленням у команді ВОС №103061 «А» до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Захисник 21.01.2025 року подав до суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, просив кримінальне провадження закрити. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період строком до 15.07.2025 року на підставі п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - дружина обвинуваченого ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. Разом з цим, ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, йому інкримінується вчинення нетяжкого злочину, він не ухилявся від слідства та суду, за місцем проживання характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я. На підставі викладеного, вважає, що ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечною особою, тому є підстави для звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ст.48 КК України.

Обвинувачений підтримав подане захисником клопотання.

Прокурор вказала, що з огляду на додані до клопотання докази, вважає його підставним та таким, що підлягає до задоволення. При цьому, зауважила, що речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст.48 КК України це право, а не обов`язок суду. А застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення кримінального правопорушення та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного кримінального правопорушення обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04.02.2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Як вбачається з долученої до клопотання довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 №1/102/25 від 15.01.2025 року ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме має дружину з другою групою інвалідності (що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 189473 від 20.12.2024 року), на строк 15.07.2025 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, під час проведення досудового розслідування активно сприяв встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, в скоєному щиро розкаявся, негативно оцінює вчинок, що унеможливлює вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення в майбутньому у зв`язку з наявністю права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що свідчить про зміну обстановки, через що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним, а тому суд дійшов висновку, що вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність.

У результаті таких змін, на думку суду, втрачається доцільність застосування до обвинуваченого заходів кримінально-правового впливу.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1 та 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованим клопотання захисника, оскільки наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, згідно ст.48 КК України. Відтак, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 48, 336 КК України, ст. 284-286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2024 року за №0000006 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Любешівський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_8