справа № 208/7454/23
провадження № 1-кп/208/151/25
УХВАЛА

08 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000922, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується за ст. 121 ч.1 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після зміни головуючого, судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з початку.

У справі оголошені всі письмові матеріали. Допитані свідки обвинувачення, оглянуто відеоматеріали. Потерпілий до суду не з`явився. Прокурор зазначив, що останній перебуває в ЗСУ і зв`язок з ним ускладнено. Заявив, що буде намагатись забезпечити явку потерпілого в наступне судове засідання.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , яке обґрунтовано тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, є раніше судимою особою та обвинувачується у вчиненні нового злочину під час відбуття покарання з випробуванням, що вказує на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також, прокурор вважає, що знаходячись на свободі ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків з метою зміни показань на свою користь.

Наведене вище, вказує на існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і інший запобіжний захід на його думку не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_5 зазначив про недоведеність застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Свідки у справі допитані. Найда тривалий час перебуває під вартою, проте має міцні соціальні зв`язки, і його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Обвинувачений підтримав думку свого адвоката.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, та на які на теперішній час вказує прокурор, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали, не зменшилися, й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за який чинним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Найда є раніше судимою особою, та обвинувачується у вчинення умисного тяжкого злочину під час звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, і на думку суду існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Свідки у справі допитані, і цей ризик суд вважає мінімізованим.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд вважає про доведеність існування зазначених прокурором ризиків, і на думку суду, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкриміновано ОСОБА_7 , саме такий його вид позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя, і враховуючи зазначене приходить до висновку про необґрунтованість клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на менш суворий.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України та враховуючи висунуте Найда обвинувачення, альтернативний запобіжний захід у виді застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити строком до 05.06.2025 року, без визначення суми застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий,суддя ОСОБА_1