Справа № 308/3921/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000137 від 16 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

18.03.2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000137 від 16 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, за яким він просить:

- накласти арешт на рахунок № UA0028760 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей», , ліцензія НБУ № 21/770-рк від 28.04.2023, що розташоване за адресою: м. Київ, Столичне шосе, будинок 103, корпус 1, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом заборони користуватись та відчужувати кошти, які знаходяться на рахунку банківської картки.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

16.02.2025 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , яка повідомила, що 02.02.2025 року в мережі "Інстаграм" знайшла сторінку "mebli.co_ Ротангові меблі", та 06.02.2025 року добровільно здійснила переказ коштів в сумі 15 500 гривень на рахунок НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_5 , однак по сьогоднішній день товар не відправили.

Під час досудового розслідування, встановлено, що заявник здійснив переказ коштів у сумі 15 000 гривень на банківський рахунок відкритий у Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» за номером НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» № НОМЕР_1 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

У сторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей», так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

У судове засідання слідчий та/або прокурор на розгляд клопотання не прибули, проте слідчий подав рапорт про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази, додані до нього, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань Сектором дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000137 від 16 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_4 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України із наступним коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 16.02.2025 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надішла заява від гр. ОСОБА_4 , яка повідомила, що 02.02.2025 року в мережі "Інстаграм" знайшла сторінку " ОСОБА_6 ", та 06.02.2025 року добровільно здійснила переказ коштів в сумі 15 500 гривень на рахунок НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_5 , однак по сьогоднішній день товар не відправили.

З доданих до клопотання доказів та витягу з ЄРДР вбачається, що жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні.

Заявнику ОСОБА_4 слідчим було вручено 16.02.2025 року пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Крім того, потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов подано не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Оцінюючи подані слідчому судді матеріали слід прийняти до уваги, те, що цивільний позов від потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження до суду не надходив.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 цієї ж статті у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки слідчим не доведено належними та допустимими доказами факт наявності цивільного позову від потерпілої про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження та наявність у цьому кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою задля накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, як це просить слідчий, а прямо передбачено п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України. За відсутності підозри неможливо встановити склад учасників за цивільним позовом, та його обґрунтованість, що є важливим задля встановлення розумності та спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, за змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Керуючись ст.ст. 131, 170-171, 314-315 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000137 від 16 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1