Справа № 274/9435/24
Провадження №1-в/0274/1449/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Базюка Ю.П., за участі секретаря судового засідання Соломянюк Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за поданням ДУ "Райківська виправна колонія (№ 73)" про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, вироків Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2015, 17.01.2018, визначення остаточного покарання за вироками Іванківського районного суду Київської області від 30.06.2022 та Київського апеляційного суду від 19.10.2022 щодо засудженого

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинське Ірпінського району Київської області, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

в с т а н о в и в:

06.12.2024 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло подання про приведення вироків Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2015, 17.01.2018 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX., а також про визначення остаточного покарання за вироками Іванківського районного суду Київської області від 30.06.2022 та Київського апеляційного суду від 19.10.2022.

Прокурор, представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з`явились. Від вказаних осіб надійшли клопотання про проведення розгляду у їх відсутність.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2015 затверджено угоду про примирення від 16.10.2015 у кримінальному провадженні № 000974 від 28.01.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 . Визнано ОСОБА_1 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції і повідомляти про зміну місця проживання або роботи. Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО скасовано. Звільнено ОСОБА_1 з-під варти в залі судового засідання.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2018 ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києві від 16.10.2015 та призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з 16.01.2018 з моменту затримання. Обрано ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вирок набрав законної сили 19.02.2018.

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 13.05.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України суд ухвалив вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2018 виконувати самостійно.

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 30.06.2022 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, остаточно призначивши засудженому ОСОБА_1 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу обрано у виді тримання під вартою, але не більше ніж на 2 місяці, взявши під варту із зали судових засідань суду. Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 30.06.2022 року, за правилами, передбаченими ч. 1, 5 ст. 72 КК України, зарахувавши у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 30.06.2022 року, до вступу вироку в законну силу. Вирок набрав законної сили 23.08.2022.

Вироком Київського апеляційного суду від 19.10.2022 вирок Іванківського районного суду Київської області від 13.05.2021 щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Іванківського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року, визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з 19 жовтня 2022 року. Зараховано ОСОБА_1 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте частково за вироком Іванківського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року, з 30 червня 2022 року по 18 жовтня 2022 року включно. У решті вирок суду залишено без змін.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто до 1218 грн. у 2015 році, 1378грн. у 2016 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 відбулась кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 нмдг до 2 нмдг, що безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь, адже у тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст. 51 КУпАП України. Така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства України, що призвело до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Зі змісту вироку від 16.10.2015 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_1 вчинив 28.01.2015 та його діями було завдано потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди на суму 1088,50 грн., тоді як за новим Законом такі дії є адміністративним правопорушенням, оскільки кримінальна відповідальність у 2015 році настає з суми 1218 грн.

Зі змісту вироку від 17.01.2018 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_1 вчинив 10.05.2016 та його діями було завдано Департаменту патрульної служби МВС матеріальної шкоди на суму 1127,80 грн., тоді як за новим Законом такі дії є адміністративним правопорушенням, оскільки кримінальна відповідальність у 2016 році настає з суми 1378 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 5 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, суд,

п о с т а н о в и в :

Подання задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2015 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, звільнивши ОСОБА_1 від призначеного вироком суду покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2018 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX, звільнивши ОСОБА_1 від призначеного вироком суду покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке його було засуджено.

Вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Іванківського районного суду Київської області від 30.06.2022 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. У решті вирок суду залишається без змін

Вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Київського апеляційного суду від 19.10.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Іванківського районного суду Київської області від 30.06.2022, визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. У решті вирок суду залишається без змін.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Ю.П. Базюк