Справа № 761/5128/25
Провадження № 1-кс/761/4009/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 231 000 000 007 96 від 28.07.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України про арешт майна,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 120 231 000 000 007 96 від 28.07.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище провадженні, яким встановлено, що ОСОБА_4 не пізніше 28.07.2023, з корисливих мотивів, на порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», з метою незаконного збагачення від незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено, амфетамін, у великих розмірах, вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які розробили спільний план скоєння злочину, направленого на незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежено, амфетамін, у великих розмірах.

Так, учасники групи, будучи обізнаними у незаконному виготовленні психотропної речовини - амфетамін, у кустарних умовах, орендували будинок АДРЕСА_1 , де облаштували необхідне лабораторне устаткування, інші побутові предмети, хімічні препарати та прекурсори, призначені для незаконного виготовлення, психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, з метою її незаконного зберігання, перевезення з метою збуту та подальшого незаконного збуту.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, отримували від невстановлених осіб замовлення на придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено, амфетамін, та виготовляли необхідний обсяг вказаної психотропної речовини за адресою - АДРЕСА_1 , з метою її незаконного зберігання, перевезення з метою збуту та подальшого незаконного збуту.

Виготовлену психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, у великих розмірах, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, розфасовували у полімерні пакети та поміщали в металеву ємність, яку в подальшому перевозили за допомогою особистих транспортних засобів, з метою подальшого збуту, та здійснювали незаконний збут невстановленим особам, шляхом створення схованки у ґрунті у лісній місцевості.

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 30.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.01.2025 органом досудового розслідування 30.01.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою - АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США: AB95849605E, AD55805021A, AB05274802F, KB37123989M, KD07065961A, KD07065960A, KB77328992K, AK76258091A, AG20103084A, AB37445341U; мобільний телефон «Redmi Note 10S», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з чохлом чорного кольору.

Рішенням слідчого від 30.01.2025 вилучене майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Керуючись наведеним, прокурор просив накласти арешт на вилучене майно з метою забезпечення збереження таких доказів та з метою конфіскації майна як виду покарання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи повідомленим завчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України та КПК.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на день розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та причетність до його вчинення ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину, підлягатиме можливій конфіскації як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Правовою підставою арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 2 ст. 307 КК, за якою ОСОБА_6 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч. 10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається на майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Отже, вказане майно, що належить підозрюваному, є речовим доказом у кримінальному провадженні та може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 231 000 000 007 96 від 28.07.2023 арешт на майно, вилучене 30.01.2025 під час обшуку за адресою - АДРЕСА_2 , а саме:

-грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США: AB95849605E, AD55805021A, AB05274802F, KB37123989M, KD07065961A, KD07065960A, KB77328992K, AK76258091A, AG20103084A, AB37445341U, які поміщено до спецпакету № RIC2019954;

-мобільний телефон «Redmi Note 10S», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з чохлом чорного кольору, який поміщено до спецпакету № RIC2019953.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1