Справа № 362/1460/25
Провадження № 1-кп/362/428/25
ВИРОК

Іменем України

28.02.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000015 від 04.02.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Глеваха Васильківського району Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України, дане провадження щодо кримінального проступку здійснено згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України з урахуванням положень § 1 Глави 30 Розділу IV КПК України.

Так, у листопаді 2024 році, перебуваючи у військовому госпіталі в м. Дніпро (більш точної дати та часу не встановлено), у ОСОБА_3 виник прямий умисел на підроблення посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В» шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні транспортним засобом. З цією метою ОСОБА_3 домовився з невстановленою особою про виготовлення нею на ім`я ОСОБА_3 підробленого посвідчення водія. Реалізовуючи спрямований на підроблення посвідчення водія злочинний умисел, за невстановлених обставин, у листопаді 2024 року (більш точної дати і часу не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в військовому госпіталі в м. Дніпро, діючи умисно, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія та з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника надав невстановленій особі, свої персональні дані та власне фотозображення в електронній формі.

Потім у листопаді 2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи військовому госпіталі в м. Дніпро (більш точних дати і часу не встановлено), отримав від невстановленої особи підроблене посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 від 14.11.2024 на власне ім`я, нібито видане ТСЦ 1242.

Крім того, 04.02.2025 близько 16:00 год. на блокпосту за адресою: Київська область, Фастівський район, а/д «Глеваха - Малютянка», ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII. Пред`являючи на вимогу поліцейського документи на право керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документу, який надає право керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою посвідчення своєї особи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серія серії НОМЕР_1 від 14.11.2024 на його ім`я, нібито видане ТСЦ1242, у установленому законом порядку він не отримував, надав поліцейському вищевказане підроблене посвідчення водія, тобто використав завідомо підроблений документ.

Встановлено, що посвідчення водія серія серії НОМЕР_1 від 14.11.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни України.

Цими діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, порушуючи вимоги: п. п. 1.10. 2.1 постанови Кабінету Міністрів від 10.05.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306), відповідно до яких водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського; п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» (далі постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у ним національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС (далі територіальні сервісні центри МВС). Посвідчення водія на право керування транспортним засобами категорії А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Також у вказаній заяві, що підписана у присутності захисника ОСОБА_4 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою його використання, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно з ст. 12 КК України є кримінальними проступками, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, не працює, одружений, учасник бойових дій, відповідно до характеристики за місце проживання у період з вересня 2023 року по грудень 2024 року проходив службу у ЗСУ, зі служби звільнений у зв`язку з чисельними пораненнями, у тому числі ампутацією лівої нижньої кінцівки, раніше не судимий,.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених кримінальних проступків, особи винного, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на фактичні обставини скоєного правопорушення, враховуючи не працевлаштування ОСОБА_3 та стан його здоров`я, суд вважає за доцільне призначити покарання в межах інкримінованих санкцій статей у виді пробаційного нагляду із покладенням на нього визначених ст. 59-1 КК України обов`язків, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2025 на вилучене майно.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Відповідно до статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Скасувати арешт, що був накладений 12.02.2025 ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі № 381/685/25.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: бланк посвідчення водія з серія НОМЕР_1 від 14.11.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , установа яка видала ТСЦ 1242, яке знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити там же.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1