Справа №127/8365/24
Провадження № 1-кп/127/241/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001237 від 16.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просила суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просила суд викликати у судове засідання потерпілих, обвинувачених, їх захисників та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_8 вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду та не заперечував щодо виклику у судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думки своїх захисників.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у підготовче судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяви, відповідно до яких просили суд проводити підготовче судове засідання у їх відсутність.

У ході підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішення, передбаченого п. п. 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

З урахуванням вказаного, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт суд вважає, що по даному кримінальному провадженню можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вказане кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Частиною 4 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, де санкція ч. 5 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Таким чином, на виконання вказаних вимог закону, судом у підготовчому судовому засіданні роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливість розгляду кримінального провадження судом у складі трьох суддів.

У ході підготовчого судового засідання обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили клопотання про здійснення розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, суддею одноособово.

З урахуванням зазначеного та клопотання обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про розгляд кримінального провадження суддею одноособово, суд вважає за доцільне визначити дату та місце проведення судового засідання, судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні, здійснювати суддею одноособово. Викликати у судове засідання прокурора, потерпілих, захисників, обвинувачених та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотань від учасників судового провадження про здійснення виклику певних осіб для допиту, витребування певних речей чи документів у ході підготовчого судового засідання не надходило.

Крім того, під час підготовчого судового засідання потерпіла ОСОБА_15 заявила цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звернулись із цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_20 звернулись із цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди.

Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 звернулись із цивільним позовом до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Учасники судового провадження не заперечували щодо прийняття вказаних цивільних позовів до судового розгляду.

Суд, дослідивши подані цивільні позови, а також матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, котра вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 4 ст. 128 КПК України передбачено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам встановленим до позовів, які пред`являються порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими зазначеним Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно обвинувального акту обвинуваченими у даному кримінальному провадженні являються ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , натомість дані цивільні позови потерпілі пред`являють також і до ОСОБА_19 , який у даному провадженні не має жодного статусу та не являється учасником вказаного кримінального провадження.

Водночас, подані цивільні позови потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не містять конкретної позовної вимоги, яку саме суму потрібно стягнути на рахунок кожного потерпілого, оскільки прохальна частина даних позовів містить лише вимогу про стягнення шкоди з обвинувачених та іншої особи, однак не персоналізовано яку саме суму шкоди завдано конкретному потерпілому і яка з цим сум підлягає стягненню на рахунок конкретного потерпілого.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне, цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 (який поданий під час досудового розслідування), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без руху, надавши час для усунення недоліків.

Крім того, до суду надійшло клопотання заявника ОСОБА_21 та її представника: захисника ОСОБА_8 про повернення сплаченої суми застави у розмірі 322 080 грн. заставодавцю ОСОБА_21 .

Також, до суду надійшло клопотання заявників ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та їх захисника ОСОБА_8 про повернення сплаченої суми застави у розмірі 390 000 грн. заставодавцю ОСОБА_22 та у розмірі 12 600 грн. заставодавцю ОСОБА_23 .

Подані клопотання мотивовані тим, що строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді застави закінчились ще під час досудового розслідування, обов`язки визначені заставою відносно обвинувачених не продовжувались, а тому відсутні підстави для подальшого утримання особистих грошових коштів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Вінницькій області.

У ході підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 подане клопотання підтримав, зазначив, що ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді застави є строковою, та, у зв`язку з її закінченням, обов`язки покладені заставою на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закінчились, а тому відсутні підстави для матеріального обтяження третіх осіб

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення поданих клопотань, зазначила, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 періодично не з`являються у судові засідання, за місцем проживання відсутні та ухвали суду про застосування приводів до останніх не виконуються. Крім того, прокурор зазначила, що запобіжний захід у вигляді застави строку дії не має, та, закінчення обов`язків відносно обвинувачених не припиняє дію запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_24 підтримав думку колеги та просив суд задовольнити подані клопотання.

Захисник ОСОБА_9 поклався на розсуд суду, однак при вирішенні заявлених клопотань просив суд звернути увагу на норми ч. 7 ст. 194 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думки захисників.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши подані клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті.

Відповідно до ст. ст. 176, 182 КПК України застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Норми ч. 5, ч. 7 ст. 194 КПК України передбачають, що при обранні запобіжного заходу, в тому числі, у виді застави на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців можуть бути покладені обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором. У разі необхідності строк дії обов`язків може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2023 до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.12.2023. Одночасно визначено ОСОБА_3 заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 322 080 грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі внесення застави на ОСОБА_3 покладено наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В подальшому, 08.11.2023 заставодавцем ОСОБА_21 було внесено заставу у розмірі 322 080 грн. та обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено з під варти, отже на останнього покладено обов`язки, визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2023.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2023 строк застосування обов`язків відносно ОСОБА_3 продовжено до 23.02.2024 та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2024 відмовлено у клопотанні прокурора про продовження покладених на ОСОБА_3 обов`язків.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2023 до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.12.2023. Одночасно визначено ОСОБА_4 заставу в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 грн., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі внесення застави на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В подальшому, 07.11.2023 заставодавцем ОСОБА_22 було внесено частину суми застави у розмірі 390 000 грн. та заставодавцем ОСОБА_23 було внесено частину суми застави у розмірі 12 600 грн. та обвинуваченого ОСОБА_4 було звільнено з під варти, отже на останнього покладено обов`язки, визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2023.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2023 строк застосування обов`язків відносно ОСОБА_4 продовжено до 25.02.2024 та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2024 відмовлено у клопотанні прокурора про продовження покладених на ОСОБА_4 обов`язків.

Виходячи із системного аналізу положень чинного КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді застави не визначений, тому він діє до його зміни чи скасування на підставах та в порядку, передбачених КПК України. При цьому скасування обов`язків (у зв`язку із закінченням строку їхньої дії), покладних на обвинуваченого ухвалою слідчого судді про обрання цього запобіжного заходу, жодним чином не впливають на дію самого запобіжного заходу, про що свідчить положення ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до якої після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу саме в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Суд зазначає, що окрім обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого ухвалою слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, існують процесуальні обов`язки підозрюваного, обвинуваченого, покладені на нього відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, в тому числі, обов`язок прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. Забезпечення виконання такого обов`язку обвинуваченого також є метою запобіжного заходу у вигляді застави. Такий висновок випливає із законодавчого формулювання ч. 8 ст. 182 КПК України, відповідно до якої якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, без поважних причин не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому для використання коштів судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченим КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Разом з тим, окрім посилання на те що ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області обов`язки, покладені на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не продовжені, стороною захисту та самими заявниками не надано інших доказів на підтвердження обставин, які вказують на зменшення ризиків непроцесуальної поведінки обвинувачених та можуть бути підставою для скасування обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, з метою забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та виконання ними своїх процесуальних обов`язків, суд не вбачає підстав для скасування застосованого запобіжного заходу у вигляді застави, а тому приходить до висновку про відмову в клопотаннях заявників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також їх захисника ОСОБА_8 про повернення сплаченої суми застави.

Крім того, до суду надійшло клопотання ОСОБА_25 про скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2023 з автомобіля «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 та передання його на відповідальне зберігання ОСОБА_25 .

Вказане клопотання мотивовано тим, що досудове розслідування у даному провадженні уже закінчено, всі слідчі дії закінчено, експертизи проведено, а тому відпали підстави щодо обтяження прав ОСОБА_25 у користуванні її майном.

У ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання та просила суд у ньому відмовити.

Захисник ОСОБА_7 підтримав подане клопотання, просив суд його задовольнити та зазначив, що автомобіль вкрай необхідний ОСОБА_25 .

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання та зазначив, що даний автомобіль є майном не обвинувачених, а третьої особи, а тому є всі підстави для скасування арешту та передання автомобіля власнику.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку колег.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думки своїх захисників.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі вчинення; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Судом встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження автомобіль марки «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 07.11.2023.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2023 накладено арешт, зокрема на автомобіль марки «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_25 та на даний час поміщений на арешт майданчик.

Так, суд не вбачає підстав для скасування арешту з автомобіля марки «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 та передачу його на відповідальне зберігання ОСОБА_25 , оскільки дане авто визнано речовим доказом та на нього накладено арешт, а тому він має певну цінність для органу досудового розслідування. Крім того, розгляд кримінального провадження на даний час не завершено, а вирішення подібних питань судом можливе під час винесення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про відмову у клопотанні ОСОБА_25 про скасування арешту з майна та передачу його на відповідальне зберігання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 182, 194, 314, 315, 316, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області у залі судових засідань № 14 на 22 квітня 2025 року о 12:00 годині.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинувачених, захисників та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без руху.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без руху.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_20 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без руху.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 час для усунення недоліків у поданих цивільних позовах, який становить десять днів з дня отримання вказаної ухвали.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , що відповідно до ст. 185 ЦПК України, у разі не усунення недоліків цивільного позову у строк, встановлений судом, цивільний позов вважається неподаним та повертається позивачеві.

У клопотанні заявника ОСОБА_21 та її представника: захисника ОСОБА_8 про повернення сплаченої суми застави у розмірі 322 080 грн. заставодавцю ОСОБА_21 відмовити.

У клопотанні заявників ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та їх захисника ОСОБА_8 про повернення сплаченої суми застави у розмірі 390 000 грн. заставодавцю ОСОБА_22 та у розмірі 12 600 грн. заставодавцю ОСОБА_23 відмовити.

У клопотаннях ОСОБА_25 про скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2023 з автомобіля «Ford Explorer», державний номерний знак НОМЕР_1 та передання його на відповідальне зберігання ОСОБА_25 відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: