провадження № 11-сс/991/973/24
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.12.2024 р про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

20.12.2024 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку того ж дня призначено до апеляційного розгляду.

1. Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 повернуто скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги та зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали про повернення скарги через її непідсудність ВАКС та непідслідність кримінальних проваджень НАБУ, яку слідчий суддя постановив в порушення ст. ст. 306, 307 КПК України без участі ОСОБА_6 . У заяві повідомлено про службові злочини ДБР та ТУ ДБР м. Києва, які під контролем керівника УВК ДБР ОСОБА_11 та керівника ДБР ОСОБА_12 організували розкрадання багатьох сотень кримінальних проваджень навколо справи щодо умисного вбивства рідного брата ОСОБА_6 його власним сином. Крім того, у заяві повідомлено про резонансні службові злочини названих поіменно керівників УВК ДБР і центрального ДБР «…щодо приховування масових злочинів корупціонерів, орудуючих по ДБР, УВК ДБР, НАБУ, Офісу ГПУ і прокуратурі м. Києва, вчинення резонансних злочинів державної зради та інших супутніх резонансних кваліфікацій злочинів, але замаскованих вказаними особами як адміністративні правопорушення про нібито нерозуміння ними норм існуючого і діючого КПК України..». Стверджує, що при цьому його заяви знищуються, втім не детективами, які мають повноваження, на виконання ст. 214 КПК України, а корупціонерами без внесення відомостей до ЄРДР. Категорично не погоджується з висновком слідчого судді про те, що його заява про вчинення злочину містить низку образливих висловлювань, які принижують людську гідність працівників ДБР, СБУ, ГП та суддів, оскільки у вказаних посадових осіб «…такої якості немає». Повернення слідчим суддею своєї скарги вважає відмовою у доступі до правосуддя. Окремо зазначив, що суддям Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не довіряє, оскільки усі вони, на його переконання, перебувають під ухвалами різних слідчих суддів на внесення відомостей до ЄРДР за ст. ст. 111, 109, 442 КК України. Водночас, відводу колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не заявляє.

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судове засідання ОСОБА_6 та уповноважена особа НАБУ, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились.

При цьому, ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просив провести апеляційний розгляд за його відсутності. Інші учасники про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 06.12.2024 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 звернулися до НАБУ із заявою № 964/7 про вчинення працівниками ДБР злочинів, передбачених ст. ст. 111, 109 442 КК України. Однак, 09.12.2024 року НАБУ листом повідомило заявників, що вищевказана заява не містить об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ. У зв`язку з чим, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги, оскільки вона не підсудна Вищому антикорупційному суду. Так, у заяві № 964/7 від 06.12.2024 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стверджують про вчинення працівниками ДБР кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 111, 109, 442 КК України, які відсутні у переліку корупційних кримінальних правопорушень, а отже не належать до підслідності НАБУ і підсудності ВАКС.

Також, слідчий суддя наголосив, що заява та скарга ОСОБА_6 містять низку образливих висловлювань щодо працівників ДБР, СБУ та суддів, що свідчить про зловживання правом, а також очевидну неповагу до їх честі та гідності.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розглядаються скарги на бездіяльність слідчого в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення працівниками ДБР злочинів, передбачених ст. ст. 111, 109 442 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку оскаржується бездіяльність уповноваженої особи НАБУ щодо кримінальних правопорушень, склад яких не віднесено до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Так, правила визначення предметної підсудності Вищого антикорупційного суду закріплені ст. 331 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 2062, 209, 211, 3662, 3663 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-3692 цього Кодексу.

Натомість, як вже зазначалося вище, згідно заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення та скарги ОСОБА_6 до слідчого судді, предметом оскарження є бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення працівниками ДБР кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111 (державна зрада), ст. 109 (дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади), а також ст. 442 КК України (геноцид).

Однак, кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена зазначеними нормами КК України, відсутні у переліку норм, які згідно зі ст. 331 КПК України визначають предметну підсудність Вищого антикорупційного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 331 КПК України, слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті КПК України.

Виходячи з цього та враховуючи, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР стосується злочинів, які не підсудні Вищому антикорупційному суду, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду не може здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні щодо злочинів, не віднесених до підсудності вказаного суду.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Відтак, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку щодо непідсудності вищевказаної скарги та необхідність її повернення особі, якою її подано.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя, порушуючи ст. ст. 306, 307 КПК України, постановив ухвалу про повернення скарги без участі ОСОБА_6 , чим «…перебрав на себе повноваження прокурора визначати майбутню компетенцію слідства виключно після внесення відомостей до ЄРДР в порядку ч. 2 ст. 218 КПК України», є неспроможними, оскільки положення ст. 304 КПК України вимагають від слідчого судді до призначення скарги до розгляду вирішити питання, окрім іншого, чи підлягає скарга розгляду в цьому суді. При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що положення ст. ст. 306, 307 КПК України стосуються порядку розгляду слідчим суддею скарг по суті та як наслідок постановлення ним відповідного рішення. В даному ж випадку скарга була повернута ОСОБА_6 згідно з п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України та її розгляд слідчим суддею по суті не відбувся, а відтак, відсутні підстави вважати, що слідчим суддею порушено приписи ст. ст. 306, 307 КПК України.

Колегія суддів також зазначає, що висновки оскаржуваної ухвали про те, що заява та скарга ОСОБА_6 містять низку образливих висловлювань щодо працівників ДБР, СБУ та суддів, що свідчить про зловживання правом, а також очевидну неповагу до честі та гідності зазначених осіб, не впливають на зміст постановленого рішення, а тому не потребують додаткової оцінки колегії суддів.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.12.2022 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4