ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/360/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/360/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2024 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 03 жовтня 2023 року близько 17 години 00 хвилин у ОСОБА_6 , який перебував поблизу ПК «Березіль», що за адресою: вул.Миру,6 у м.Тернополі, винник протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, 03 жовтня 2023 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу ПК «Березіль», що за адресою: вул.Миру,6 у м.Тернополі , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_9 у ділянку обличчя, а саме правого ока.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна перенісся і синця правої виличної ділянки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок суду першої інстанції та кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити у звязку з відсутністю у діях її підзахисного складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Посилається на те, що обвинувачений не наносив ударів потерпілому, а конфлікт спровокував ОСОБА_9 через тривалі неприязні відносини, що мають місце між матірю дитини та обвинуваченим, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Вказує на те що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який був очевидчем конфлікту між сторонами, не бачив нанесення удару обвинуваченим потерпілому, а лише шарпанину між ними, а також матір обвинуваченого свідок ОСОБА_11 , яка була присутня під час конфлікту, повідомила суду лише те, що її син захищався від потерпілого та жодних ударів йому не наносив, а також на невідображення вказаних ударів на відеозаписі, наданому свідком ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора та потерпілого, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, при прийнятті рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, який заперечив факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, надавши суду показання про те, що жодних ударів ОСОБА_9 не наносив, а навпаки оборонявся від нього, оскільки потерпілий відштовхнув його, суд вірно обгрунтував прийняте рішення показаннями потерпілої та свідків, письмовими та речовими доказами, висновками експертів.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 суд встановив, що 03 жовтня 2023 року, біля ПК Березіль колишній чоловік дружини ОСОБА_6 під час прогулянки з дитиною згідно графіку побачень призначених за рішенням суду, почув крик дитини та підійшов до обвинуваченого, щоб з`ясувати мотиви його поведінки, однак, останньому це не сподобалося та він своєю правою рукою наніс удари йому в область голови.

З показань свідка ОСОБА_12 суд встановив що 03 жовтня 2023 року вона зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та дитиною прийшли на встановлене судом побачення з їхньою спільною дитиною до її колишнього чоловіка ОСОБА_6 -батька дитини, який був зі своєю матір`ю, коли дитина почала тікати оскільки боялася батька, ОСОБА_6 почав виражатися нецензурною лайкою в її строну та намагався силою забрати дитину,у зв`язку з чим, її теперішній чоловік ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_6 та зробив йому зауваження, однак, обвинувачений почав бійку з останнім, а саме наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя.

Під час проведення слідчих експериментів 17 жовтня 2023 року, з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , потерпілий та свідок в присутності понятих, продемонстували яким чином ОСОБА_6 наніс декілька ударів потерпілому в обличчя, один удар із яких був нанесений правою рукою в виличну ділянку обличчя, а саме правої брови та ока,що суд відобразив у обвинувальному вироці.

З показань свідка ОСОБА_13 , який працює водієм автобусу, суд встановив що близько 17 години літом 2023 року він бачив біля ПК Березіль двох чоловіків та довох чи трьох жінок, чув крики та плач дитини, однак, очевидцем нанесення удраів між чоловіками не був.

Під час дослідження відеозапису, з таблицею ілюстрацій та компакт диском до нього з мобільного телефону марки «Oppo Reno 5 Lite» та протоколу його огляду від 17 жовтня 2023 року, суд встановив що, відеозапис ведеться на мобільний пристрій свідка ОСОБА_12 та на ньому зафіксовано як ОСОБА_6 знаходиться поблизу ПК «Березіль» , де прогулюється із своїм сином. На 00:00:15 ОСОБА_6 підходить до свідка ОСОБА_12 та розпочинає спілкування. На 00:04:10 ОСОБА_6 намагається взяти на руки малолітнього сина, який не бажає йти до ОСОБА_6 та починає плакати. На 00:04:53 ОСОБА_6 направляється до гр ОСОБА_9 та розпочинає словесний конфлікт. На 00:05:13 ОСОБА_6 повертається до гр. ОСОБА_12 , яка стоїть спільно із малолітнім сином, та розпочинає виражатись нецензурною лайкою і закриває рота гр. ОСОБА_12 . На 00:05:27 ОСОБА_6 підходить до ОСОБА_9 , який робить ОСОБА_6 зауваження з приводу образи його дружини, після чого ОСОБА_6 підходить до ОСОБА_9 та наносить йому один удар лівою рукою, після чого одразу правою рукою, далі відбується словесний конфлікт.

У висновку №853 від 09 жовтня 2023 року судмедексперт дослідив тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у виді садна перенісся і синця правої виличної ділянки та встановив що вони утворились від дії тупого (-их) предмета (-ів) близько за 1-2 доби до його експертного обстеження та які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає що ці докази є належними, допустимими та достатніми, узгоджуються між собою та в сукупності в взаємозвязку підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке вірно кваліфіковане судом як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому колегія суддів вважає що місцевий суд вірно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те що саме ОСОБА_9 протягав руки до ОСОБА_6 та нападаав на нього, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого, інших свідків, а також відеозаписом з мобільного телефону ОСОБА_12 , при цьому, врахував що свідок ОСОБА_14 є матір`ю обвинуваченого, а тому є зацікавленою особою в дачі показань з метою уникнення від відповідальності обвинуваченим.

Показання обвинуваченого суд першої інстанції також вірно оцінив критично оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами, в тому числі і оглянутим відеозаписом, на якому чітко видно момент нанесення удару ОСОБА_6 потерпілому. Водночас, жодних дій з боку ОСОБА_9 , які б вказували на необхідність обвинуваченому захищатися, на вказаному відеозаписі відео не зафіксовано. Також, як вірно зазначив суд, траєкторія нанесення ударів, поведінка потерпілого, локалізація ударів вказують на те, що тілесні ушкодження носили умисний характер. Тому доводи захисника щодо невідображення на цьому відео моменту удару, а також про те що між обвинуваченим та потерпілим мала місце лише шарпанина, внаслідок якої, можливо з необережності, були заподіні ОСОБА_6 потерпілому тілесні ушкодження, не заслуговують на увагу.

Перевіряючи доводи апелянта щодо недостовірності показань потерпілого та свідка ОСОБА_12 колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки вони узгоджуються як між собою так і з письмовими та речовими доказами, висновком судмедекперта та заявою потерпілого у правоохоронні органи про вчинення щодо нього умисного кримінального правопорушення, у якій він чітко вказав на кількість та локалізацію ударів та характер їх нанесення.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт суд першої інстанції вірно взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків, об`єктивні обставини кримінального провадження, зокрема, те що обвинувачений вчинив насильницькі дії в присутності свого неповнолінього сина, особу винного, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на його утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, не працює, відтак немає сталого джерела доходу, а аткож відсутність обставин, які пом`якшують покарання чи б обтяжують покарання ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає що призначене покарання є необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним так і іншими особами.

З огляду на вищенаведне, а також ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, відсутність будь-якого жалю з приводу вчиненого протиправного діяння, колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому менш суворого покарання.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2024 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді