ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, кримінальне провадження №521/17457/23 щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Цеханівка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного насильства стосовно своєї співмешканки ОСОБА_8 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне насильство відносно своєї ОСОБА_8 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, залякуванні.

Мотив ОСОБА_7 щодо вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_8 полягає у спричиненні останній моральних страждань.

Зокрема, 17 вересня 2022 року, 20 березня 2023 року, 04 травня 2023 року, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , розпочинав конфлікти з ОСОБА_8 та вчиняв психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижуванні честі та гідності, погроз та тим самим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 , у зв`язку із чим, відносно ОСОБА_7 було складено адміністративні протоколи (17.09.2022, 20.03.2023, 10.05.2023) та в подальшому ОСОБА_7 був притягнутий рішеннями Малиновського районного суду м. Одеси до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

01 червня 2023 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав конфлікт з ОСОБА_8 , з якою перебуває у сімейних відносинах, та вчинив психологічне насильство відносно останньої, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, погроз фізичною розправою, тим самим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_7 вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 психологічне насильство, що призвело до змін в емоційному стані, індивідуально психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості, у зв`язку із чим, потерпілій ОСОБА_8 завдані психологічні та моральні страждання.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Умисне систематичне вчинення ОСОБА_7 психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_7 факту вчинення злочину, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочині, про що він, ОСОБА_7 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується уперше, враховує позицію потерпілої, яка в суді заявила, що не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, повідомила, що в теперішній час вона з ОСОБА_7 продовжує жити разом, вони примирилися і обвинувачений припинив вчиняти відносно неї протиправні дії.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_9