Провадження по справі № 1-кс/367/4/2025
У Х В А Л А

Іменем України

06 січня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області по кримінальному провадженні, внесеному від 10.11.2024 в ЄРДР за № 0001252 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання. Своє клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні СВ ВП № 2 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001252 від 10.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 10.11.2024, близько 02 год 30 хв. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які перебували в квартирі АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, у ході якого в ОСОБА_4 виник прямий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, взяв у праву руку ніж, підійшов до ОСОБА_6 та, перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці ніж, наніс два удари лезом ножа в область лівого плеча та шиї останнього, чим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді крововтрати, колото-різаних ран шиї та лівого плеча з ушкодженням судин, від чого ОСОБА_6 помер на місці події.

Тілесні ушкодження у вигляді крововтрати, колото-різаних ран шиї та лівого плеча з ушкодженням судин перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

10.11.2024 об 11 год 53 хв (фактичний час затримання 10.11.2024 о 10 год 00 хв) ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.11.2024 року винесена постанова про зміну кваліфікації кримінального правопорушення передбаченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України.

11.11.2024 о 09 год. 51 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині. Підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні є: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Бабинці Бородянського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 10.11.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено труп ОСОБА_6 , з колото-різаною раною на шиї, вилучено: плями бурого кольору виявлені в квартирі, пластикову пляшку з плямами бурого кольору, ніж з плямами бурого кольору; протоколом допиту ОСОБА_7 , яка повідомила, що перебуваючи в квартирі в неї за місцем мешкання між її знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стався конфлікт. Після чого ОСОБА_8 вийшов в коридор вказаної квартири та став одягатись, а ОСОБА_9 , взявши в кухні ніж, підійшов до ОСОБА_8 та став спричиняти удари ножем по тулубу, а потім наніс удар ножем в шию. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці; -протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено у останнього штани з плямами бурого кольору, кофту зеленого кольору з плямами бурого кольору, в яких останній перебував під час вчинення кримінального правопорушення;лікарським свідоцтвом про смерть № 477 від 11.11.2024, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 є крововтрата, колото-різані рани шиї та лівого плеча з ушкодженням судин. Дія гострого предмету;

-іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Метою та підставами продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тобто ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки, наявність ризиків не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю кримінального правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали клопотання, вважає, клопотання слідчого таким, що підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.11.2024; протоколом допиту ОСОБА_7 ; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено у останнього штани з плямами бурого кольору, кофту зеленого кольору з плямами бурого кольору, в яких останній перебував під час вчинення кримінального правопорушення;

лікарським свідоцтвом про смерть № 477 від 11.11.2024, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_6 є крововтрата, колото-різані рани шиї та лівого плеча з ушкодженням судин. Дія гострого предмету;

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155 КК України, є тяжким злочином. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також, судом встановлено, що підозрюваний офіційно не працює, не має постійного місця проживання, а тому може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Кожна окремо з вищезазначених обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_4 , однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дає підстави стверджувати про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження.

Крім того, беручи до уваги початкову стадію досудового розслідування, на переконання суду, сторона обвинувачення не мала достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій та приз ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, та покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, буде намагатись уникнути від кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Так у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки він не одружений, не має місця роботи або навчання.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час за для уникнення кримінальної відповідальності, а застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити уникнення ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, знаючи про фактичне місце проживання свідків, може незаконно впливати на них змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Про можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 років, та беручи до уваги, що підозрюваний раніше судимий, не працевлаштований, з метою ухилення від слідства та суду має реальну можливість змінити місце свого перебування, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Так, домашній арешт не зможе уберегти від ризику переховування від слідства та суду.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту його затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-187, 193-203, 205-206, 369-372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу Бучанського районного управління поліції ГуУНП в Київській області ОСОБА_10 погоджено з прокурорм ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001252 від 10.11.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 11.02.2025 року.

Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1