ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/662/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/420/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

-законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2024 року відносно ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання захисника задоволено, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за епізодами від 30.01.2023 та 09.08.2023 закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинувачення ОСОБА_8 за епізодом від 30.01.2023 суд відмовив.

Своє рішення мотивував тим, що кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує, що чинний Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює імперативну норму щодо виключного права прокурора визначати обсяг обвинувачення в межах якого суд проводить судовий розгляд.

Факт незаконної відмови суду першої інстанції прийняти змінене прокурором обвинувачення в передбаченому КПК України порядку свідчить про грубе порушення виключного права прокурора змінити обвинувачення, що є суттєвим виходом суду за межі наданих чинним КПК України повноважень.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції навіть за відсутності ініціативи прокурора щодо зміни обвинувачення за епізодом крадіжки від 30.01.2023 був зобов`язаний самостійно перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Так, з цього приводу Верховний суд України у постанові від 21.08.2024 у справі № 127/26638/23 зазначив про можливість перекваліфікації дій на ч.1 ст. 162 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу внаслідок допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, думку обвинуваченого його законного представника та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних доводів прокурора, щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки ця частина доводів не позбавлена правових та фактичних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 19 вересня 2024 року захисник ОСОБА_11 звернулась до районного суду з клопотанням про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за епізодами крадіжки від 30.01.2023-31.01.2023 року та 09.08.2023 року.

Своє клопотання обгрунтовувала тим, що вартість викраденого становила 2292 гривні та 305.68 відповідно, а тому ці суми є меншими за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність.

Поряд з цим, прокурор 19 вересня 2024 року звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України, вважав, що враховуючи спосіб вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_12 , а саме скоєння її з проникненням до сховища, наявні підстави перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч.1 ст. 162 КК України.

Проте згідно ухвали Валківського районного суду від 19 вересня 2024 року, суд відмовив прокурору у задоволенні клопотання про зміну обвинувачення в суді.

Мотивувальна частина ухвали не містить мотивів суду щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Відповідно до положень ст. 338 КПК України:

1. З метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду.

2. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акту надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

3. Якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

4. Суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

Вказані норми права мають імперативний характер та розширеному тлумаченню не підлягають.

Натомість суд відмовив прокурору у прийнятті зміненого за об`ємом обвинувачення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд має забезпечити здійснення правосуддя на основі основних засад кримінального провадження, зокрема засади змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, однією із засад є диспозитивність сторін, тобто сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень положеннями КПК України.

Вказаних вимог закону суд не виконав, внаслідок чого рішення суду про відмову у задоволенні клопотання прокурора про зміну обвинувачення не грунтується на законі , а рішення суду про закриття провадження у справі за деякими епізодами крадіжки є передчасним.

Колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути вищезазначені недоліки, допущені судом першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду сторони не заявляли клопотань, щодо повторного дослідження судом апеляційної інстанції будь-яких доказів, а тому у відповідності до положень ст. 407 КПК України, зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належить скасувати оскаржуване судове рішення.

Крім того, в подальшому судом було ухвалено вирок щодо ОСОБА_8 , який також оскаржений прокурором, а відповідно висновки щодо законності вироку будуть зазначені судом апеляційної інстанції в іншому судовому рішенні.

Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки ці порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання вимог ч.3 ст. 370 КПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади диспозитивності, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене оскаржувану ухвалу належить скасувати, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, ст.ст. 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2024 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити о 15 годині 13 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді