Справа № 946/1697/25
Провадження № 1-кс/946/577/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови від 28.12.2024 року старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001184 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2025 року представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеський області ОСОБА_7 від 28.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001184 від 02.09.2024 року.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що 03.03.2025 року під час ознайомлення із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, яка перебуває на розгляді Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_6 та його представнику стало відомо, що відкрите за повідомленням представника ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0001184 від 02.09.2024 року за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України постановою слідчого від 28.12.2024 року було закрито. Вважає, що постанова слідчого про закриття винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, без додержання вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню. Так, 16.08.2024 року представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_3 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеський області було подано повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, в якому зазначалось, що 27.06.2024 року ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце в м. Ізмаїл на перехресті вул. Торгова та вул. Дунайська, зазнав тілесних ушкоджень, а саме крайового перелому тіла хребця С6 без зміщення уламків, що консолідує та дегенеративних змін шийного відділу хребта. На підставі цього повідомлення 02.09.2024 року слідчим були внесені до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України за № 0001184. 28.12.2024 року зазначене кримінальне провадження було закрито слідчим. Копія постанови не була надіслано ОСОБА_6 або його представнику і про існування цієї постанови їм стало відомо лише 03.03.2025 року, після ознайомлення із матеріалами справи. Вважає, що в рамках цього кримінального провадження, слідчим не було проведено усі необхідні слідчі дій. З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не проведено слідчий експеримент. Не проведено огляд транспортних засобів. Не призначено та не проведено судову авто-технічну експертизу для вирішення питання, в якому стані знаходилась робоча гальмівна система, керування, ходова частина, система освітлення транспортних засобів і якщо у вказаних системах виявлено несправності, то коли вони виникли до, під час чи після дорожньо-транспортної пригоди, чи стали вони причиною ДТП або привели до втрати керування в процесі руху, або чи якщо є які-небудь несправності, то чи міг водій їх виявити перед виїздом під час руху. Не призначено та не проведено судову транспортно-трасологічну експертизу для вирішення витання якими частинами, та яким кутом мав місце первинний контакт транспортних засобів та для визначення місця зіткнення і для вирішення питання як транспортні засоби розташувались відносно меж проїжджої частини дороги в момент первинного контакту. Не вижито заходів для встановлення всіх очевидців події та не видано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій для встановлення очевидців.

У судовому засіданні скаржник у повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що у кримінальному провадженні не допитано свідка, про якого адвокат повідомляв слідчого. Проведено експертизу, однак дані були взяті лише зі слів слідчого. Інші показники не взяті до уваги. Необхідно провести усі експертизи, встановити всіх очевидців. Є дані щодо імені прізвища та мобільний свідка, які були надані слідчому.

У судовому засіданні слідчий зазначив, що спочатку було складено протокол. І лише через декілька місяців внесені відомості до ЄРДР. Допитані обидва водія, учасники ДТП. Допитано пасажира. Та водія автомобіля, що рухався за ним. Проведена комплексна-автотехнічна експертиза. Було відомо раніше про факт закриття провадження 07.02.2025, коли його ознайомлено з адміністративним протоколом. Відомостей щодо отримання копії постанови немає. Слідчий експеримент не проведений, бо була відсутня необхідності. Інших свідків не встановлено. Свідка, про якого говорив ОСОБА_3 не вдалось встановити, дійсно не вийшли на зв`язок. Повних анкетних даних свідка не надано. Транспортні засоби відсутні, пройшов тривалий час, інші експертні дослідження неможливо провести.

У судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні скарги, немає підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2024 старший слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0001184 від 02.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За твердженнями скаржника, їм стало відомо про оскаржувану постанову 03.03.2025 року. Копія постанови їм не була відправлена, що не заперечувалося слідчим у судовому засіданні.

Таким чином, строк звернення до слідчого судді не пропущений.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001184 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.12.2025 року закрито кримінальне провадження №0001184 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що в ході досудового розслідування проводились ряд слідчих та процесуальних дій в ході яких установлено, що водій ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 16.11 згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Встановлено, що всі зібрані докази не суперечать один одному та будь-яких інших обставин не виявлено. Враховуючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження внаслідок власної вини, а інші учасники пригоди тілесних ушкоджень середньої тяжкості не отримали, тому ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не вбачається. Таким чином, встановлено, що по даному факту відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України та вбачається склад адміністративного правопорушення.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, оскаржувана постанова не є вмотивованою, в ній не зазначено, які саме докази досліджені, відсутня повна та вичерпна оцінка доказів. Не указано в постанові, які слідчі дії проведені, та виходячи з чого зроблено висновок, що саме ОСОБА_6 порушив ПДР.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то по даному кримінальному провадженню слідчим не було здійснено усіх необхідних слідчих, дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням. Усе це свідчить про передчасність та безпідставність прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що в рамках цього кримінального провадження, слідчим не було проведено усі необхідні слідчі дії, у тому числі, на яких наголошує скаржник: не проведено слідчий експеримент; не проведено огляд транспортних засобів; не призначено та не проведено судову авто-технічну експертизу; не призначено та не проведено судову транспортно-трасологічну експертизу; не вижито вичерпних заходів для встановлення всіх очевидців події.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення слідчого є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови від 28.12.2024 року старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001184 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування постанови від 28.12.2024 року старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001184 від 02.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеський області ОСОБА_4 від 28.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0001184 від 02.09.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 14.03.2025р. о 09:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1