Справа № 192/1718/24
Провадження № 1-кп/192/137/24
В И Р О К

Іменем України

"30" грудня 2024 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000064, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно не працевлаштований, не навчається, має повну середню освіту, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, ступеню інвалідності немає, військовозобов`язаний, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи неповнолітнім 10 квітня 2024 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебуваючи на дитячому майданчику по вул. Центральній, поблизу буд. 2, в с. Святовасилівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, де на ґрунті виниклих неприязних відносин, під час сварки, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, умисно наніс три удари кулаком лівої руки по обличчю неповнолітнього ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю, в цей час ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел наніс не більше 30 ударів руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам неповнолітнього потерпілого, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: синців на обличчі та лівому передпліччі, саден задньої поверхні тулуба та набряку м`яких тканин голови, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачений в судовому засіданні під час судового розгляду зазначив, що свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, під час допиту фактично визнавав себе винуватим частково, вказуючи, що наніс потерпілому лише 3 удари.

Показав суду, що в квітні 2024 року о 18 год. 00 хв. він перебуваючи в с. Святовасилівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Центральна, поблизу буд. 2 на дитячому майданчику, зустрівся з потерпілим з метою з`ясувати причину з яких той заподіяв тілесні ушкодження їх знайомій дівчині. Але в подальшому тричі вдарив потерпілого по обличчю, долонею правої руки при цьому оскільки потерпілий з метою захисту заслонився рукою, то він другий і третій раз вдарив його по руці, а не по обличчю. Він не наносив ударів кулаками та ногами.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілого, який будучи допитаним в судовому засіданні показав суду, що 10 квітня 2024 року приблизно о 16 год. 00 хв. йому зателефонував обвинувачений та запропонував зустрітись. Оскільки обвинувачений заборгував йому гроші він вважав, що той хоче повернути йому борг. Прибувши до с. Святовасилівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, до дитячого майданчику, точної адреси він не знає, він підійшов до обвинуваченого, який перебував на майданчику разом зі ОСОБА_9 , і привітався з ОСОБА_9 . Після цього обвинувачений почав наносити йому удари спочатку по обличчю, а потім коли він впав, по затилку і по тулубу руками та ногами. ОСОБА_9 намагався зупинити обвинуваченого, і запитував навіщо той б`є потерпілого, але обвинувачений повідомив, що він буде і далі бити його.

Письмовими доказами дослідженими під час судового розгляду:

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 10 квітня 2024 року, згідно якого законний представник потерпілого повідомила працівникам поліції про заподіяння її сину тілесних ушкоджень обвинуваченим (а. с. 64).

Протоколом огляду від 11 червня 2024 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є територія дитячого майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , тобто місця кримінального правопорушення (а. с. 65-66).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 травня 2024 року з фототаблицями, згідно якого потерпілий показав, яким чином йому було завдано тілесні ушкодження обвинуваченим (а. с. 67-70).

Висновком експерта №31Е від 11 червня 2024 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та лівому передпліччі, саден задньої поверхні тулуба та набряку м`яких тканин голови, що спричинені від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударах об такі. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи та дані які показав потерпілий під час проведення слідчого експерименту від 18 травня 2024 року, не виключена можливість, що вони могли утворитись при обставинах, на які вказує при слідчому експерименті потерпілий (а. с. 71-72).

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.

Суд розцінює частково визнання вини обвинуваченим як намагання ОСОБА_3 ухилитись від покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено факт заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому, їх механізм та ступінь тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, в реєстрі наркологічних та психіатричних хворих не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо. При з`ясуванні умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений виховується в повній родині, має молодших брата та сестру, умови життя задовільні, всім необхідним забезпечений, скарги на поведінку обвинуваченого від мешканців надходили.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, зазначено обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не зазначено.

Враховуючи вік обвинуваченого, якому на момент вчинення кримінального правопорушення було 17 років, суд вважає, що відносно обвинуваченого наявна така обставина, яка пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, те, що він вину визнав частково, щиро не кається, тому суд вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання відносно обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням наявності обставини справи, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 100 годин. На думку суду, призначення такого виду та терміну покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також суд не вбачає підстав для призначення більш суворішого покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому по даному кримінальному провадженню не обирався.

При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Оскільки суду не було надано жодного речового доказу, тому й вирішити питання, щодо їх долі суд позбавлений можливості.

Належним чином підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком сто годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику обвинуваченого, захиснику, прокурору, потерпілому, його законному представнику.

Головуючий: суддя ОСОБА_1