Справа № 592/2901/25
Провадження № 1-кп/592/391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження №0000187 від 18.02.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 17.02.2025 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України разом з угодою про визнанн винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що угода укладена з порушенням ст. 469 КПК України, тому не може бути затверджена. Разом з тим, обвинувальний акт слід призначити до розгляду, оскільки немає необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Судом встановлено, що 21 лютого 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Вислухавши думку захисника, обвинуваченого, перевіривши зміст угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди з наступних підстав.

Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Затвердження угоди про визнання винуватості суперечить вимогам ч. 2 ч. 3 ст. 475 КК України, а саме відповідно до чинного Кодексу вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що умови угоди не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне відмовити в її затвердженні.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КК України.

Пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначає, що якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених статтями 290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Відповідно до п. 18 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Як зазначив прокурор досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було закінчено, всі слідчі дії для збирання доказів щодо доведення вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні були проведені, і необхідності в проведенні додаткових слідчих дій під час досудового розслідування немає.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми.

Враховуючи викладене наявні достатні підстави для призначення судового розгляду по кримінальному провадженню.

Керуючись ст. 314-316, 468, 469, 471, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості, укладеної 21 лютого 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні№0000187 від 18.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України.

Кримінальне провадження №0000187 від 18.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми на 15 годину 30 хвилин 10 березня 2025 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1