Справа № 588/950/24
Провадження № 1-кп/950/59/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині кримінальне провадження № 0000080 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лебедин, громадянин України, не одружений; не працює; зареєстрований: АДРЕСА_1 ; раніше судимий вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.02.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; вироком Лебединського районного суду Сумської області від 10.04.2023 за ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням попереднього вироку до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.12.2023)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лебедин, громадянин України, не одружений; не працює; зареєстрований: АДРЕСА_2 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження. 17.02.2025 прокурор направив до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор обґрунтовує подане клопотання наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на його думку продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_3 може: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватись від суду; незаконно впливати на свідка, якого ще не допитано.

Також, 18.02.2025 захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , подав до суду клопотання у якому просив замінити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби. Захисник зазначає, що судом було досліджено усі письмові докази сторони обвинувачення, допитано потерпілих, що указує на відсутність ризику впливу на потерпілих та свідків. Обвинувачений має постійне місце проживання в м. Лебедині. Єдиний ризик, який допускає сторона захисту можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, однак менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може йому запобігти.

У судовому засідання прокурор своє клопотання підтримав. Зазначив, що ризики залишаються незмінними. Фактично підтвердив, що залишилось допитати одного із основних свідків, місцезнаходження якого наразі не відоме. Також вважав, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, вважала наведені прокурором ризики не обґрунтованими, достатнім запобіжним заходом вважала домашній арешт в тому числі цілодобовий.

Захисник, адвокат ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Вказав на те, що наведені прокурором ризики ґрунтуються на припущеннях, оскільки прокурор сам підтвердив те, що ризик впливу на свідків фактично не існує. Наразі обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою майже рік, за цей час сторона обвинувачення не забезпечила явку свідків у судове засідання.

ОСОБА_3 підтримав думку захисників, зобов`язався забезпечити належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисників ОСОБА_3 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 24.12.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_3 , було продовжено до 21.02.2025 включно.

Станом на момент вирішення даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження не завершено.

Звернувшись до суду із клопотанням про продовження застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу, прокурор посилався на наявність відповідних ризиків та неможливості іншого більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд частково погоджується з доводами прокурора.

Так, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики: можливість обвинуваченого переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому ризик впливу на потерпілих та свідків фактично перестав існувати, оскільки на даний час усі потерпілі були допитані, а недопитаний лише один свідок сторони обвинувачення місцезнаходження якого прокурору невідоме. Таким чином, в цій частині клопотання прокурора є необґрунтованим.

За даних обставин суд має встановити чи є найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою, пропорційним та адекватним засобом забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого; чи наявні ризики на підтвердження необхідності його подальшого застосування та чи доведена прокурором та обставина, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що з урахуванням стадії розгляду кримінального провадження, тривалості тримання обвинуваченого під вартою, наявності у нього міцних соціальних зв`язків, місця реєстрації та місця постійного проживання, відсутності нових обставин, які б виправдовували подальше його тримання під вартою, відсутності доказів на підтвердження таких обставин, на даний час подальше застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу не є пропорційним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 27.03.2018 у справі «Войкін та інші проти України» зазначив, що з метою дотримання пункту 1 статті 5, тримання від вартою, яке розглядається, в першу чергу має бути «законним», у тому числі з дотриманням встановленого законом порядку; у зв`язку з цим Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства та встановлює обов`язок забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Проте, вона також вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, а саме захисту осіб від свавілля. Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи, і вони були визнані недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Суд зазначає, що прокурором не було доведено, що жодний інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти наявним ризикам.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 в тому числі в умовах контролю з боку працівників органу Національної поліції.

З огляду на викладене вище, клопотання прокурора не підлягає задоволенню. Натомість клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_3 слід задовольнити, змінити застосований до нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 331, 350 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисників ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити застосований до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк не більше двох місяців до 17.04.2025 включно.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1. не залишати місця постійного проживання, а саме квартири АДРЕСА_3 цілодобово без дозволу суду;

2. прибувати до суду за кожною вимогою;

3. утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Негайно звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.02.2025 о 15 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_8