Справа № 333/2901/25
Провадження № 1-кс/333/1348/25
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що першим СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що дільничний офіцер поліції ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , у період з січня по березень 2025 року вимагав та отримав неправомірну вигоду за обіцяний вплив на прийняття рішення слідчою ОСОБА_6 та начальником слідчого відділення ОСОБА_7 щодо закриття кримінального провадження № 0000044 за ст. 336 КК України.

09.04.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України, що кваліфікується як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Санкція покарання за злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України є тяжким.

Відповідно до інформаційної довідки отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на праві власності (розмір частки 1/1) належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_5 , на яке слід накласти арешт, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає конфіскації, як вид покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та відповідно до положень ст. 170 КПК України майно підозрюваного необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що останній, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації, як виду покарання, має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту, а незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження зумовить труднощі або неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна.

Враховуючи наявність достатність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що незастосування заборони на перереєстрацію, відчуження вищезазначеного об`єкта нерухомого майна унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції інкримінованої йому статті злочину, слідчий просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальна площа 43,14 кв. м.), яка належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , із забороною відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, слідчий надав заяву, в якій просить клопотання задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому, судове засідання провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 16.01.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

09.04.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2КК України.

Відповідно до інформаційної довідки № 416042370, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 на праві власності належить квартира загальною площею 43,14 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101)

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Частина третя ст. 369-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню клопотання про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України) із забороною користування, розпорядження та відчуження майна.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2025 року за № 0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - задовольнити.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накласти арешт на майно із забороною відчужувати та розпоряджатись майном, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), загальною площею 43,14 кв.м.

Вказана ухвала є підставою для внесення уповноваженим органом реєстрації прав на нерухоме майно відповідних відомостей про арешт майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1