У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, раніше не судимого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Ухвалено початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання з 23.04.2023.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.04.2023 по день ухвалення вироку 16.07.2024 (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що в суді першої інстанції ОСОБА_7 вину свою визнав за ч. 1 ст. 121 КК України та пояснив, що не вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Потерпілого раніше не знав. Під час вчиненого дійсно знаходився у стані алкогольного сп`яніння та нічого не пам`ятає, у тому числі і саму сварку з потерпілим. Куди вдарив потерпілого ножем, теж не пам`ятає. На той момент мав затуманене мислення, яке він завжди має після вживання алкоголю та не мав жодного наміру нанести удар в область шиї зліва потерпілому. Потерпілого бив ножем один раз без визначення куди саме, а тому удар в область шиї спричинив випадково без наміру на вбивство.

Захисник вважає, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового провадження. Не доведена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Захисник перелічує докази, які суд поклав в основу вироку та вважає, що ці докази ніяким чином не доводять спрямованість умислу ОСОБА_7 на заподіяння смерті потерпілому. На думку захисника, жоден з перелічених доказів не вказує на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Ознаки вчиненого злочину, чітко вказують на ч. 1 ст. 121 КК України.

Просить звернути увагу на форму умислу ОСОБА_8 під час подій, учасником яких він став. Вказав, що умисел обвинуваченого є подвійним, оскільки з одного боку, він є прямим і скерований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, а з іншого боку, є непрямий умисел на ненастання тяжких наслідків (небажання їх настання) у вигляді смерті потерпілого. Така форма вини в науці кримінального права притаманна для злочинів, передбачених у ч. 1 та 2 ст. 121 КК України. З огляду на висновки експертизи тяжкість ушкоджень потерпілому не є тяжкою.

Вказав, що згідно висновків суду першої інстанції ОСОБА_7 завдав потерпілому удар в область шиї умисно. Але з матеріалів справи чітко вибачається, що це не відповідає дійсності.

Також додав, що ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння. Інші експертизи щодо вживання ОСОБА_7 наркотичних та психотропних засобів не проводились. Як повідомив суду ОСОБА_7 , він нічого не пам`ятав, нічого не усвідомлював в той саме момент. Це чітко вибачається з його поведінки, коли він лежав на землі у непритомному стані і цей факт не врахований судом першої інстанції.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 92 від 30.03.2023 солдата ОСОБА_7 , призваного під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира мінометної батареї 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

23.04.2023 близько 12:00 год. солдат ОСОБА_7 , перебуваючи біля магазину, який розташований в с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, вживав спиртні напої. Після цього, того ж дня близько 17:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до території домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відчинив хвіртку, зайшов на подвір`я вищевказаного будинку та підійшов до господаря будинку ОСОБА_9 , який в той момент знаходився на подвір`ї. Далі, ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї вищевказаного будинку, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, розпочав сварку з ОСОБА_9 та намагався пройти всередину будинку, однак останній став попереду ОСОБА_7 , тим самим перегородивши йому прохід в будинок, і в той момент у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_9 , утримуючи у своїй правій руці розкладний ніж з темляком, який солдат ОСОБА_7 приніс із собою, кулаком правої руки, навкруги якого був намотаний темляк ножа, наніс один удар в область лівої сторони обличчя ОСОБА_9 та, не припиняючи своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння смерті ОСОБА_9 , наніс один удар ножем в область шиї зліва ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного порання шиї зліва, посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву, та разом із зазначеним знаряддям вчинення злочину з місця події зник. В свою чергу, ОСОБА_9 особисто викликав швидку медичну допомогу.

Тобто, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вбивства ОСОБА_9 , виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті ОСОБА_9 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 був вчасно госпіталізований до медичного закладу, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчить розписка. Заяву про бажання брати участь в судовому засіданні не подавав. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. В апеляційному суді його інтереси представляв захисник ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 , до апеляційного суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим судом доказам.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнав та стверджував, що наміру вбивати потерпілого ОСОБА_9 у нього не було, а тому він вважає винним себе лише у завданні йому тяжких тілесних ушкоджень. Пояснив, що 23.04.2023 він перебував в с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, де в місцевому магазині вживав спиртні напої. Далі він жодних подробиць не пам`ятає, бо був дуже п`яним.

Проте, на переконання колегії суддів, є доведеною вина ОСОБА_7 у закінченому замаху на вбивство, тобто у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.04.2023, цього дня близько 17:00 год. невстановлена особа у військовій формі ЗСУ, знаходячись на території подвір`я АДРЕСА_2 , намагався вбити ОСОБА_9 , спричинивши колото-різані поранення шиї (а. с.194, том 1).

З показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що 23.04.2023, коли він повертався додому, то побачив, як біля двору сусідки лежить чоловік у військовій формі. Повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_2 , потерпілий почув тупіт ніг на подвір`ї та вийшов з хати. Посеред двору він побачив того чоловіка, що лежав під двором сусідки. Він тримав щось за спиною. Як надалі потерпілий зрозумів, то був ніж. Після чого обвинувачений кинувся на потерпілого та завдав йому один удар кулаком і рукояткою ножа в обличчя та закричав: Я вас зараз всіх поріжу. Він ( ОСОБА_9 ) намагався забігти до будинку, проте ОСОБА_7 підставив ногу в дверний прохід та наніс потерпілому удар ножем в шию. Після чого, обвинувачений втік. ОСОБА_9 покликав онуку та сказав викликати поліцію, а сам викликав швидку.

Потерпілий пояснив, що обвинувачений очевидно перебував у стані сп`яніння. У потерпілого ОСОБА_11 жодних сумнівів, що обвинувачений ОСОБА_7 намагався його вбити, не виникало.

Ці пояснення потерпілого ОСОБА_11 узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 16.06.2023 за його участю, в якому потерпілий показав, що побачивши невідомого чоловіка на території свого домоволодіння, він одразу у ввічливій формі запропонував йому покинути територію його домоволодіння, на що останній несподівано вдарив його правою рукою в область лівої сторони обличчя. При цьому, цей чоловік сказав, що зараз всіх поріже. Крім того, потерпілий показав, що при спілкуванні з цим чоловіком він бачив, що останній знаходиться у стані алкогольного, можливо, наркотичного сп`яніння, оскільки його хитало, у нього були скляні очі та запах алкоголю з порожнини рота. Далі, потерпілий пояснив, що в момент удару він побачив у руках цього чоловіка ніж, оскільки блиснуло лезо. Потерпілий також вказав, що від отриманого удару його відкинуло назад та він, рятуючись від нападу та побоюючись за те, що цей чоловік може проникнути в будинок, побіг до вхідних дверей будинку. Чоловік побіг за ним.

Надалі потерпілий за допомогою статиста показав, як він заскочив в будинок, намагаючись закрити двері, однак чоловік поставив ногу, тим самим не давши потерпілому закрити двері, замахнувся на нього ножем, який тримав у правій руці та цілеспрямовано вдарив в область шиї. При цьому, потерпілий тримав дверну ручку лівою рукою, намагаючись закрити двері. Потерпілий також зазначив, що під час удару він відхилився назад, тому ніж не потрапив у сонну артерію. Далі потерпілий вказав, що покликав онуку для того, щоб вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу. В цей же час чоловік, почувши це, побіг за межі території домоволодіння у невідомому напрямку. В подальшому, потерпілий за допомогою рушника намагався зупинити кровотечу.

Окрім того, обставини події злочину також підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 05.05.2023 за участю свідка ОСОБА_12 , згідно якого вона повідомила учасникам слідчого експерименту про обставини вчинення закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , яке мало місце 23.04.2023 близько 17:00 год. на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та продемонструвала механізм спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а. с. 23-29, том 2).

Пояснення потерпілого узгоджуються з даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками як за участю потерпілого ОСОБА_9 , так і за участю свідка ОСОБА_12 , які на пред`явлених зображеннях впізнали ОСОБА_7 як особу, яка завдала потерпілому удар ножем в область шиї (а. с. 204-206,207-209 том 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 23.04.2023 фототаблицею, об`єктом огляду є територія домоволодіння, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

При вході до подвір`я зліва-направо розташовано: житловий будинок, будівля побутового призначення, присадибна ділянка. Житловий будинок являє собою одноповерхову кам`яну будівлю, вхід до якої здійснюється через металеві двері чорного кольору, що на момент огляду відчинені. Перед вхідними дверима на землі, на відстані 10-15 см виявлено дрібні плями рідини бурого кольору, схожої ззовні на кров. Ліворуч від дверей уламки скла різної фракції. На підлозі у кімнаті коридору, від вхідних дверей і по напрямку до кухні виявлено сліди рідини бурого кольору, ззовні схожої на кров. У кімнаті кухні на одному зі стільців виявлено кухонний рушник зеленого кольору із плямами бурого кольору. В ході проведення огляду було зроблено 2 змиви з землі перед входом до домоволодіння, 2 змиви речовини бурого кольору та вилучено рушник зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору (а. с. 185-191, том 1).

Тобто, даними зазначеного протоколу підтверджено показання потерпілого в тій частині, що обвинувачений його переслідував на подвір`ї, потім потерпілий, рятуючись від нападу, побіг до вхідних дверей будинку , але Муате наніс удар ножем в область шиї. В подальшому, потерпілий забіг до будинку, втікаючи від Муате.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування проведено судово-медичні експертизи, які встановила характер спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, їх локалізацію та механізм заподіяння.

Згідно висновку експерта №365 від 19.05.2023, та висновку експерта №522 від 05.07.2023, у ОСОБА_9 , мали місце тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї зліва, яке могло утворитися від однієї дії будь-яким колючо-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа; посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву, який міг утворитися від однієї ударної дії будь-яким тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги, кастет та інші. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться: колото-різане поранення шиї зліва до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Між даним тілесним ушкодженням у вигляді посттравматичного периферичного невриту лівого лицьового нерву та подальшим розладом здоров`я мається прямий причинно-наслідковий зв`язок (а. с.1-4, 11-14, том 2).

Отже, судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено досліджені всі докази по справі, яким надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Є безпідставними доводи обвинуваченого та захисника про неправильне встановлення судом першої інстанції спрямованості його умислу, що призвело до неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений вказав, що у нього не було умислу на позбавлення життя потерпілого, а його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Ці доводи, на переконання колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються ними.

Колегія суддів не погоджується з доводами обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі та необґрунтовано кваліфікував його за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча і свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Так, вирішуючи питання про наявність умислу у ОСОБА_7 на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, події, що передували, та стосунки останніх.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_7 , завдаючи потерпілому ОСОБА_9 удар в область лівої сторони обличчя та, не припиняючи своїх протиправних дій, спрямованих на заподіяння смерті потерпілому, один удар ножем в область шиї зліва, не міг не усвідомлювати, що від отриманих ушкоджень може настати смерть потерпілого.

Окрім того, з показань обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_7 переслідував потерпілого, висловлював погрози зарізати усіх, та цілеспрямовано перегородив ОСОБА_9 прохід до будинку, а потім ножем наніс удар в область щелепи та завдав один удар ножем в шию потерпілого, тобто діяв з прямим умислом.

Характер удару та ножового поранення, локалізація отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та відстань, з якої були здійснені ушкодження, вказують на те, що дії ОСОБА_7 були послідовними та цілеспрямованими на заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_9 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 розумів, що перешкоджає потерпілому доступ до будинку, аби останній не міг уникнути ударів.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_7 під час вчинення злочину кричав Я вас зараз всіх поріжу, не давав потерпілому зайти до будинку, тобто діяв відкрито та рішучо.

Встановлені судом обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними та дослідженими в судовому засіданні доказами, свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілого ОСОБА_9 .

Проте злочин було припинено, а обвинуваченим ОСОБА_7 не досягнуто бажаної мети лише завдяки тому, що потерпілий ОСОБА_9 почав кликати на допомогу, а обвинувачений, злякавшись, втік з місця злочину. Також, потерпілому було вчасно надано кваліфіковану медичну допомогу в медичній установі, завдяки чому ОСОБА_9 не загинув.

Колегія суддів вважає, що посилання сторони захисту на відсутність умислу заподіяння ОСОБА_7 смерті ОСОБА_9 , є безпідставними, оскільки потерпілий під час судового розгляду та під час проведення свідчого експерименту неодноразово зазначав, що обвинувачений висловлював намір вбити його, застосовуючи фразу: Я вас зараз всіх поріжу. Отже, ОСОБА_7 свідомо бажав настання смерті потерпілого.

Версія сторони захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є також безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого, протоколами слідчого експерименту і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений ОСОБА_7 діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.

Під час судового розгляду є доведеною та обставина, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджуються копією виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого №1099 від 23.04.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 , 23.04.2023 о 22:20 год. встановлено діагноз гостра алкогольна інтоксикація, неускладнена. Кількісний показник алкоголю в крові 1,21 проміле (а. с. 12, том 2).

Оцінюючи досліджені судом першої інстанції докази, всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

За такого, колегія суддів, оцінюючи у сукупності пояснення обвинуваченого, потерпілого, письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими, вважає правильними висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі захисник.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, то суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином. Враховано дані про особу винного, який неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, раніше не судимий, будь-якої допомоги потерпілому не надавав.

Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання призначено в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, та у розмірі, наближеному до мінімального, з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13