Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/130/25
Єдиний унікальний №733/1613/24
Ухвала

Іменем України

10 квітня 2025 року м.Ічня

Слідчий суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання в кримінальному провадженні №0001360 від 19.07.2023 начальника відділення розслідування у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про примусове відібрання зразків для проведення експертиз у ОСОБА_4

встановив:

Начальник відділення розслідування у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків (букального епітелію) у ОСОБА_4 , мотивуючи його тим, що зазначені зразки необхідні для проведення судових біологічних експертиз по вилучених в ході проведення слідчих дій об`єктах по кримінальному провадженню.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ Прилуцького РУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0001360 від 19.07.2023 року .Під час здійснення досудового слідства встановлено , що до вчинення шахрайських дій причетна група осіб, мешканців м.Ніжина Чернігівської області у яких розподілені між собою ролі, кожен має свою ієрархічну підпорядкованість, останні мають високий рівень дактилоскопічних слідів, що належить невідомим особам, та просить виконати слідчі (розшукові) дії та відібрати у ОСОБА_4 біологічні зразки (букального епітелію) та відбитки папілярних ліній пальців і долонь.

13.12.2024 та 02.01.2025 року на адресу ОСОБА_4 направлені повістки щодо необхідності прибуття до СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області для участі в процесуальних діях, а саме: відібрання зразків для проведення експертизи, однак останній проігнорував виклики.

Посилаючись на те, що по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд судових експертиз, для проведення яких потрібні зразки букального епітелію ОСОБА_4 який, на виконання постанови слідчого за повістками про виклик до слідчого не з`являється, просить задовольнити клопотання про примусове відібрання таких зразків.

В судове засідання слідчий не з`явився , надав заяву про розгляд клопотання без його участі, у зв`язку із занятістю.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З витягу з кримінального провадження вбачається, що 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001360 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України по факту шахрайського заволодіння коштами осіб з використанням механізму отримання шляхом обману від потерпілих осіб відомостей, що становлять банківську таємницю.

Відповідно до протоколу обшуку від 23.08.2024 за адресою м.Ніжин вул, Обїжджа,118 Г було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку. Згідно висновку експерта №СЕ-19/125-24/12358-Д від 08.10.2024 на поверхнях моніторів та комп`ютерних клавіатур виявлено окремі сліди пальців рук різних розмірів, які є придатними для ідентифікації особи (осіб), що їх залишала (залишили).

В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2024 року слідчим винесена постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у ОСОБА_4 ,однак на виклики останній не з`являється.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання отримання зразків для експертизи врегульоване ст.245 КПК України.

Частинами 1 та 2 ст.245 КПК України визначено, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.

У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК України).

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26.03.1985 у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей Бі проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001).

Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Конвенція прозахист правлюдини іосновоположних свобод не забороняє застосування такої процедури, якщо вона відповідно до Закону є необхідною.

Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Під біологічними зразками особи слід розуміти всі зразки, пов`язані з життєдіяльністю особи як біологічної істоти: зразки відбитків пальців рук, почерку, мовлення і голосу особи, зразки відбитків зубів, відбитків будь-яких поверхонь тіла людини (губ, ліктів, ступень ніг тощо), запахових слідів людини, а також усі зразки біологічного походження в їх класичному розумінні (слина, кров, сперма, піт, волосся, нігті тощо), а їх відбирання необхідно здійснювати у відповідності до ч.3 ст.245 КПК України.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Сондерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу відносяться зразки крові, волосся або іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності організму як, наприклад, зразки видиханого повітря, сечі, голосу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

У процесі розгляду слідчим суддею клопотання прокурора встановлено, що ОСОБА_4 підозра по даному кримінальному провадженню не оголошувалась, а метою відібрання біологічних зразків у нього поза його згодою є отримання доказів його причетності до вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене вбачається з самого клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, яке містить твердження, що саме ОСОБА_4 може бути причетним до скоєння шахрайських дій.

При цьому, слідчий суддя наголошує, якщо ж доказ, отриманий таким чином (шляхом примусового відбору біологічних зразків), згодом буде розтлумачено органом досудового розслідування як доказ обвинувачення, що має вирішальне значення для встановлення вини особи, він є недопустимим з огляду на положення ст.87 КПК України та ст.6 Конвенції.

За наведених обставин, вимоги клопотання слідчого є необґрунтованим, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 63 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, ст.2, 18, 110, 160-166, 241, 245, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання начальника відділення розслідування у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001360 від 19.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про примусове відібрання зразків у ОСОБА_4 для проведення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя ОСОБА_1