УХВАЛА

Іменем України

21.02.2025 Справа №607/3658/25 Провадження №1-кс/607/1142/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

21.02.2025 старший слідчий слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що не раніше 03.04.2023 в громадянки України ОСОБА_6 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України, особи, виник злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території Херсонської області.

При цьому, ОСОБА_6 була обізнана, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від

14.12.1974, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42ФЗ). Відповідно до статей 2, 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь.

24.02.2022, у порушення вищевказаних умов міжнародних договорів, російською федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни і захоплення її територій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому було неодноразово продовжено.

Крім того, ОСОБА_6 було відомо, що після незаконного вторгнення російської федерації на територію України та окупації частини її території, зокрема

м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, представниками збройних сил та інших державних органів російської федерації взято під контроль будівлі і споруди органів державної влади України з метою перешкоджання їх діяльності та в подальшому створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації держави-агресора.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1? Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режимна тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених

ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII, визначено, що тимчасово окупованою російською федерацією територією України є частина території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, з 24.02.2022 триває тимчасова окупація м. Генічеськ Херсонської області.

Згідно ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Статтею ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України. Відповідно до закону можуть діяти вищі спеціалізовані суди. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» систему судоустрою складають: місцеві суди, апеляційні суди, Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

У відповідності до ст. 157 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», кожний суддя має помічника, статус і умови діяльності якого визначаються зазначеним Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

При цьому, громадянці України ОСОБА_6 було відомо, що федеральним законом російської федерації № 88-Ф3 від 03.04.2023 «О создании судов российской федерации на территории Херсонской области и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» представниками окупаційних органів влади російської федерації, на тимчасово окупованій території в м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, з метою виконання від імені країни агресора судових функцій на території вказаного району, створено незаконний судовий орган, так званий «Генический районный суд», який розташовувався за адресою: вул. Братів Коваленко, буд. 66, м. Генічеськ Генічеський район Херсонської області.

В подальшому, в період з 03.04.2023 до 19.07.2023, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел в м. Генічеськ Херсонської області, умисно, добровільно зайняла посаду «помощника судьи» в незаконному судовому органі «Генический районный суд Херсонской области», створеному на тимчасово окупованій території м. Генічеськ Херсонської області та відповідно до покладених на неї обов`язків забезпечувала участь засудженого у судовому засіданні, підготовку проектів запитів, листів, іншої документації, пов`язаної із розглядом конкретної справи; за дорученням судді здійснювала організаційні заходи щодо підготовки судового засідання, за дорученням головуючого судді вела протокол судового засідання, забезпечувала контроль за фіксуванням ходу судового засідання технічними засобами, та виконувала інші доручення судді щодо розгляду справ.

Після зайняття вказаної посади ОСОБА_6 , відповідно до своїх службових обов`язків, спільно з представниками окупаційної влади російської федерації, виконувала злочинні завдання незаконного судового органу.

Зокрема, 19.07.2023, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді т.зв. «помощника судьи» незаконного судового органу «Генический районный суд Херсонской области», в м. Генічеськ Херсонської області приймала участь в судовому засіданні з розгляду судової справи № 3/1-66/2023, про обрання запобіжного заходу громадянину України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № від 24.08.2022 про нібито вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 160 (присвоєння чи розтрата, тобто розкрадання чужого майна, довіреного винному скоєне організованою групою чи в особливо великому розмірі) кримінального кодексу російської федерації.

При цьому, ОСОБА_6 виконуючи обов`язки т.зв. «помощника судьи», забезпечувала фіксацію судового процесу технічними засобами, виготовила, прошила та вручила ОСОБА_7 «постановление» від 19.07.2023, яким обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Того ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді т.зв. «помощника судьи» незаконного судового органу «Генический районный суд Херсонской области», в м. Генічеськ Херсонської області, приймала участь в судовому засіданні з розгляду судової справи № 3/1-69/2023, про обрання запобіжного заходу громадянину України ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № від 24.08.2022 про нібито вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 160 (присвоєння чи розтрата, тобто розкрадання чужого майна, довіреного винному скоєне організованою групою чи в особливо великому розмірі) кримінального кодексу російської федерації.

При цьому, ОСОБА_6 виконуючи обов`язки т.зв. «помощника судьи», забезпечувала фіксацію судового процесу технічними засобами, виготовила, прошила та вручила ОСОБА_8 «постановление» від 19.07.2023, яким обрано йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того, ОСОБА_6 , займаючи посаду «помощника судьи» незаконного судового органу «Генический районный суд Херсонской области», 23.08.2023 за результатами розгляду судової справи № 3/4-2/2023 виготовила та прошила «Постановление о продлении срока содержания под стражей» ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № від 24.08.2022 про нібито вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 160 (присвоєння чи розтрата, тобто розкрадання чужого майна, довіреного винному скоєне організованою групою чи в особливо великому розмірі) кримінального кодексу російської федерації.

Також, ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки «помощника судьи» незаконного судового органу «Генический районный суд Херсонской области», під час розгляду судових справ забезпечувала неухильне виконання законодавства країни агресора для належного проведення судового засідання у незаконному створеному окупаційною адміністрацією судовому органі, на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Отже, громадянка України ОСОБА_6 в період з 03.04.2023 до

19.07.2023, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, в м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, умисно, добровільно зайняла посаду «помощника судьи» незаконного судового органу «Генический районный суд Херсонской области», створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

06.02.2025 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Разом з тим на неодноразові виклики для допиту як підозрюваної та проведення за її участю слідчих дій ОСОБА_6 не з`являлася, у зв`язку із чим 20.02.2025 оголошено регіональний, державний та міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 .

Ураховуючи, що ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик слідчого, дійсно переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, слідчий просить надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_6 .

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання з тих підстав, що не мала можливості узгодити позицію із своєю підзахисною. Зазначила, що, ймовірно, ОСОБА_6 вчинила зазначене кримінальне правопорушення під тиском так званих органів влади, побоюючись за власні безпеку та життя.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень врегульовані главою 24-1 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема ст. 111-1 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України).

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

06.02.2025 у даному кримінальному провадженні старшим слідчим СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено 06.02.2025 її захиснику за призначенням адвокату ОСОБА_4 , що підтверджується проставленими нею датою та підписом.

З клопотання також вбачається, що ОСОБА_6 для вручення повідомлення про підозру 06.02.2025, допиту як підозрюваної за викликами на 06.02.2025, 17.02.2025, 18.02.2025, 19.02.2025 до слідчого не прибула без повідомлення про причини неприбуття, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Так, 30.01.2025 та 01.02.2025 в порядку ст. 135 КПК України, в тому числі через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_6 викликана на 10 год. 00 хв. 06.02.2025 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та допиту як підозрюваної. Однак, будучи належним чином повідомленою про виклик, ОСОБА_6 у слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Надалі, 07.02.2025 та 11.02.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та викликана на 17, 18 та 19 лютого 2025 року на 09 год. 00 хв., 10 год. 00 хв. та на 11 год. 00 хв. в слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області для допиту як підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та проведення інших слідчих і процесуальних дій за її участю. Однак, будучи належним чином повідомленою про виклики, ОСОБА_6 у слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Указане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Зважаючи на правила ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим слідча суддя зазначає, що набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити слідчий, прокурор. У даному випадку вжитих стороною обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 набула у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 процесуальний статус підозрюваної, а відтак слідча суддя може вирішувати питання про здійснення відносно неї спеціального досудового розслідування.

Також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які слідча суддя вважає вагомими і такими, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Крім того, слідча суддя поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України враховує й практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

При цьому під час розгляду клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування слідчим суддею встановлюється наявність чи відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та не вирішується питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи.

Поряд з цим, як вбачається з документів, доданих до клопотання, постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 від 20.02.2025 оголошено регіональний, державний та міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 .

Такі обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від органів слідства та суду, у зв`язку з чим оголошена у регіональний, державний (міждержавний) та міжнародний розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги кваліфікацію інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, слідча суддя вважає доведеною наявність обставин, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України.

За таких підстав слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та про доцільність надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Керуючись ст. 135, 139, 297-1, 297-3, 297-4, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, задовольнити повністю.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0000003 від 09.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, спеціального досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Генічеськ Генічеського району Херсонської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості щодо підозрюваної ОСОБА_6 невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали слідчої судді підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань і мають бути опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Копію ухвали надати слідчому та захиснику, а також надіслати прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1