справа № 752/9790/23
провадження №: 1-кс/752/7025/24
У Х В А Л А

03.12.2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000505, відомості щодо якого внесені 05.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368-3, ч.ч. 2,3 ст. 369-2 КК України, про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді звернувся адвокат із вказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 у справі №752/9790/23 (провадження №1-кс/752/5481/23), а саме з: житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224) загальною площею 477,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; гаража, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 18.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П126; гаража, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 17.04 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П125; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209), кадастровий номер: :01:002:0184, площею 0.25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3 ; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24), кадастровий номер: :01:005:0065, площею 0.1498 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання адвокат зазначив, що майно на яке накладено арешт є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте під час шлюбу укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому арешт накладено без належних правових підстав, більш того, ОСОБА_4 не має жодного відношення до тих обставин за якими розслідується дане кримінальне провадження. Окрім того, наразі відпала необхідність в продовженні застосування такого заходу забезпечення як арешт майна, оскільки кримінальне провадження зупинено на невизначений час, слідчі дії не проводяться. проведення яких слідчий зобов`язаний був здійснити до зупинення кримінального провадження.

В судове засідання представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. При цьому подав заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, вимоги викладені підтримав та просив їх задовольнити.

Разом з тим, прокурор подав заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності, при цьому зазначив, що не заперечує щодо скасування арешту в частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , в решті клопотання просив відмовити, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду додаткового покарання.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, а також документи на підставі яких прийнято судове рішення про накладення арешту майна, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити вказане клопотання частково, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000505, відомості щодо якого внесені 05.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч.3 ст. 368, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368-3, ч.ч. 2,3 ст. 369-2 КК України.

Разом з цим, 14.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

При цьому, санкції ч. 4 ст. 368-3 та ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачають покарання, серед іншого у виді конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 у справі №752/9790/23 (провадження №1-кс/752/5481/23), накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою конфіскації майна як виду покарання, а саме на: житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224) загальною площею 477,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 18.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П126; гараж, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 17.04 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П125; земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209), кадастровий номер: :01:002:0184, площею 0.25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24), кадастровий номер: :01:005:0065, площею 0.1498 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Зокрема, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ст. 132 КПК України).

Зі змісту положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Із Витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2018 року №128902327, частина житлового будинку, загальною площею 477,5 кв., житлова площа 141,8 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 , яка є дружиною ОСОБА_5 .

При цьому, як зазначає адвокат ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 не є підозрюваною та не має жодного відношення до тих обставин за якими розслідується дане кримінальне провадження, яка позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Водночас, прокурор підтримав вимоги клопотання в частині скасування арешту саме з частини житлового будинку, загальною площею 477,5 кв., житлова площа 141,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Таким чином, процесуальний закон чітко визначає підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого або прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначав у своєму клопотанні.

Положеннями ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що арешт накладено необґрунтовано в частині співвласника (дружини - ОСОБА_4 ), яка не є підозрюваною або обвинуваченою у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, а тому подальший арешт майна є неспівмірним втручанням у її права власності. При цьому, прокурор у поданій заяві не заперечував щодо скасування арешту саме в частині житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 .

Однак, вимоги щодо скасування арешту з об`єктів нерухомого майна, а саме: гаража, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 18.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П126; гаража, машино-місце в наземно-підземному паркінгу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 17.04 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , гараж П125; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209), кадастровий номер: :01:002:0184, площею 0.25 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3 ; земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24), кадастровий номер: :01:005:0065, площею 0.1498 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , в цій частині клопотання слід відмовити, оскільки адвокатом належним чином не доведено та необґрунтовано, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2023 у справі №752/9790/23 (провадження №1-кс/752/5481/23), а саме з частки житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224) загальною площею 477,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1