Справа № 346/386/25
Провадження № 1-кп/346/438/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2025 року за № 0000005, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломиї, Івано-Франківської області, фактично проживає в АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване в АДРЕСА_1 , особу з інвалідністю ІІІ-ї групи, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів.

Вказаний злочин вчинено за таких обставин.

На початку січня 2024 року у обвинуваченого виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення військовозобов?язаних осіб через державний кордон України у період дії воєнного стану.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком двох неповнолітніх дітей, надіслав на абонентський номер « НОМЕР_1 », який у користуванні обвинуваченого, а саме в мобільний застосунок «Whats App» фотокопію паспорту громадянина України для виїзду за кордон та в чергове висловив прохання допомогти у перетині державного кордону України в напрямку країн Європейського Союзу.

У подальшому, 23.02.2024 року ОСОБА_6 , виконуючи вказівки обвинуваченого, надіслав в зазначений мобільний застосунок обвинуваченому фотокопію паспорта громадянина України, серії " НОМЕР_2 , виданого 08.08.2001 року, та фотокопію картки фізичної особи - платника податків про присвоєння РНОКПП: НОМЕР_3 .

Протягом січня-березня 2024 року обвинувачений, використовуючи зазначений мобільний застосунок, шляхом надсилання у ньому смс-повідомлень на абонентський номер « НОМЕР_4 », яким користувався ОСОБА_6 , надавав останньому вказівки та поради щодо формування документів, часу виїзду та поведінки ОСОБА_6 під час перетину кордону.

Крім того, 26.02.2024 року обвинувачений, не припиняючи своїх злочинних дій, повідомив ОСОБА_6 в зазначеному мобільному застосунку, що потрібно ще надіслати фотокопії свідоцтва про народження дітей ОСОБА_6 , свідоцтва про його шлюб та військово-облікового документу.

Того ж дня ОСОБА_6 , виконуючи вказівки обвинуваченого, через вказаний мобільний застосунок переслав обвинуваченому копії зазначених документів.

У подальшому, 05.03.2024 року обвинувачений, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 в Республіку Польща, через вказаний мобільний застосунок отримав від ОСОБА_7 , який на той час, а також на час складення даного обвинувального акту (20.01.2025 р.) перебував за кордоном, і не перебував із обвинуваченим у злочинній змові щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, із невстановленого під досудового розслідування мобільного телефону фіктивну фотокопію свідоцтва про народження третьої дитини, оформленого на ім?я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_5 , яке видане 07.02.2018 року.

Крім того, обвинувачений підшукав транспортний засіб для перетину ОСОБА_6 , державного кордону України в напрямку Республіки Польща, а саме домовився зі своїм знайомим ОСОБА_9 БІЛЬШЕ ДАНИХ ( який не перебував з обвинуваченим у злочинній змові та не був обізнаний із його злочинними намірами, і який не підлягав мобілізації під час воєнного стану, а тому міг вільно перетинати державний кордон України), про те, що останній на своєму автомобілі марки «Skoda», державний номерний знак « НОМЕР_6 », перевезе через контрольно-пропускний пункт (далі - КПП) державного кордону України громадянина України ОСОБА_6 , про що обвинувачений повідомив останнього.

Крім того, обвинувачений, перед тим як ОСОБА_6 мав виїжджати до вказаного КПП в напрямку Республіка Польща, у невстановленому досудовим розслідуванням місці надав ОСОБА_6 чіткі вказівки з приводу поведінки останнього при перетині державного кордону.

07.03.2024 року об 11 год. 48 хв. ОСОБА_6 , будучи пасажиром вищевказаного автомобіля, водієм якого був ОСОБА_9 на підставі необхідних документів, у тому числі і фіктивного свідоцтва про нібито народження третьої дитини ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_8 , через контрольно-пропускний пункт державного кордону України «Угринів», розташованого на території Львівської області, у незаконний спосіб перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща.

17.01.2025 року між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим, за участі його захисника ОСОБА_5 , який надає професійну правничу допомогу на підставі ордеру серії АТ № 1070128, з іншого боку, у приміщенні Івано-Франківської обласної прокуратури, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, за ініціативою сторони захисту укладено угоду про визнання винуватості на підставі статей 468, 469, 472 КПК України.

В цій угоді сторони зазначили та передбачили наступне:

1. Згоду із вище вказаним формулюванням обвинувачення.

2. Вище зазначену правову кваліфікацію вчинених діянь.

3. Істотні обставини вказаного кримінального провадження, якими є: вперше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності; відсутність фактів перебування на обліку у психіатра чи нарколога; відсутність шкоди, завданої злочином; сприяння в розкритті злочину; позитивна характеристика за місцем проживання; благодійна діяльність; наявність подяк за волонтерську діяльність; наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

4. Беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні вказаного злочину.

5. Обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті та припиненні інших відомих йому кримінальних правопорушень зазначеної категорії.

6. Узгоджене сторонами покарання.

Сторони угоди передбачили, що враховуючи вищезазначені, пом`якшуючі покарання, обставини, обтяжуючу обставину, обвинуваченому на підставі ч. 1 ст.69 КК України слід призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч.1 ст.332 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень.

Обвинувачений беззастережно погоджується на призначення йому вказаного покарання.

7. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а також відмова обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

8. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити зазначену угоду.

Підозрюваний, який вже згідно з правилами ч. 2 ст. 42 КПК України набув статусу обвинуваченого, та його захисник також підтримали угоду про визнання винуватості та просять суд затвердити її. При цьому обвинувачений пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, а також обмеження щодо права оскарження вироку та інші наслідки, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. При цьому обвинувачений не бажає проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

Захисник просить врахувати, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, займається благодійністю, має чисельні письмові подяки за здійснення волонтерської діяльності, копії яких долучено до даного провадження, активно сприяв розкриттю даного злочину.

Заслухавши вказані позиції сторін кримінального провадження, перевіривши необхідні матеріли провадження, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною статті 469 цього Кодексу передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з правилами ч.4 вказаної статі угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з положеннями ст.12 КК України є нетяжким злочином, однак, ним завдано шкоди лише суспільним інтересам.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Судом встановлено, що вказані обставини знайшли своє відображення в розглядуваній угоді про визнання винуватості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови вказаної угоди відповідають вимогам закону, угода не суперечить інтересам суспільства, не порушує законні права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, а також відсутні інші підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до правил ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 374, 469, 470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.01.2025 року між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, та із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Iphone» моделі «15 Pro», серійний номер: НОМЕР_7 , ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером « НОМЕР_1 », повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

У випадку невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою та сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1