1-кп/205/397/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

27 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час розгляду кримінального провадження №0001705 від 05.11.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачених вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , яке мотивував наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки вважає, що обвинувачений, побоюючись відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків або вчинити інший злочин.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК).

Відповідно до ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи з наступних підстав.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності, яке, відповідно до ст. 12 КК, належить до категорії тяжких злочинів та за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 8 років, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений може переховуватися від суду.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, однак здійснює волонтерську діяльність, не одружений, не має утриманців, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 179 КПК, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, приймаючи рішення щодо клопотання прокурора, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження запобіжних заходів, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, процесуальну поведінку сторони обвинувачення та захисту, а також тривалість розгляду кримінального провадження і вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти встановленому судом ризику, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, а обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. 179, 181, 194, 331, 372 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити. Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначити до 28 березня 2025 року.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , письмово під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1