Справа № 462/4733/22
провадження 1-кс/462/265/25
У Х В А Л А

18 лютого 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні№0000616 від 24.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Червоноград (Шептицького) Львівської області, громадянина України, українця, неодруженого, зі слів має на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, без реєстрації місця проживання, раніше не судимого,

встановив:

18.02.2025 року слідчий за погодженням з прокурором подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 . В обгрунтування клопотання слідчий покликається на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, вчинене у великих розмірах, а також у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, вчинене в особливо великих розмірах та дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Слідчий покликається на те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується низкою доказів, наведених у клопотанні, відтак посилається на обгрунтованість підозри. 12 липня 2023 року відповідно до п.3 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України. Повідомлення про підозру вручене у встановленому КПК України порядку. 03.08.2023 в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження, на підставі п. 2 ч.1 ст. 280, ч. 2 ст. 281, ч. 3 ст. 281 КПК України, слідчим, за погодженням з прокурором постановлено про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що підозрюваний переховувався від слідства. 17.07.2023 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 . Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 11.12.2023 постановлено обрати підозрюваному у кримінальному провадженні №0000616 від 24.08.2022 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням місця утримання в державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», у разі затримання особи, щодо якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Відтак, зурахуванням особи підозрюваного та обгрунтованосі підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, запобігти яким, не застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, неможливо, зокрема:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного здійснити втечу.

Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Поряд з тим, ОСОБА_5 на виклики слідчого для проведення процесуальних дій не з`являвся, у зв`язку з чим його належним чином оголошено в міжнародний розшук, який закінчився екстрадицією.

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

3) неможливість запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що підозрюваний має численні борги як перед потерпілими у даному провадженні так і перед особами, які вимагатимуть виконання боргових зобов`язань, знаючи, що ОСОБА_5 перебуває в Україні. Власне ця обставина стане мотивом для підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою повернення цих боргів та уникнення відповідальності.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що:

- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі;

- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, а також відсутня реєстрація місця проживання, оскільки 18.01.2023 був знятий з останнього місця реєстрації АДРЕСА_1 . Відтак просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали доводи, наведені у клопотанні, покликаючись на мотиви такого, додатково пояснили, що повідомлення про підозру було вручено матері ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання, зачитано вголос, що зафіксовано на відео. Разом з тим, слідчий повідомив, що на всі відомі абонентські номера телефону, які перебували в користуванні ОСОБА_5 було відправлено повідомлення про підозру, скрін-шоти і рапорт містяться в матеріалах кримінального провадження. Прокурор зазначила, що повідомлення про підозру також було надіслано в орган місцевого самоврядування, для вручення підозрюваному. Прокурор покликається на те, що не відповідає дійсності інформація наведена підозрюваним про наявність у нього місця реєстрації, натомість в матеріалах клопотання є відомості, що на даний час у підозрюваного відсутня реєстрація місця проживання, оскільки 18.01.2023 був знятий з останнього місця реєстрації АДРЕСА_1 . Також зазначає, що не відповідають дійсності твердження підозрюваного про те, що він не спілкується з матір`ю, оскільки були зафіксовані факти перетину його батьків через кордон і мати присутня в залі засідань. Відсутні будь-які дані, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою. Просять клопотання задовольнити.

Обвинувачений заперечив щодо задоволення клопотання, пояснив, що кордон перетнув 22.02.2022, разом з сім`єю, наміру переховуватись від органу досудового розслідування він не мав. Він офіційно був працевлаштований в Польщі і жодного разу ніхто його не затримував, про розшук йому відомо не було. Лише 12.09.2024 дізнався, що перебуває в розшуку. Про підозру не знав, оскільки з батьками не спілкується через особисті обставини.

Захисник заперечив проти застосування доОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Покликається на те, що клопотання не містить жодної конкретики, а набір стандартних фраз. Його підзахисний ОСОБА_5 виїхав за кордон 22.02.2022, не будучи в статусі підозрюваного. Слідчий наводить ризик незаконного впливу на потерпілих, тільки не зазначає яким способом підозрюваний може впливати на потерпілих. Також в клопотанні міститься посилання на ризик ухилення від слідства та суду, проте не вказано яким чином підозрюваний має намір ухилятися від слідства і суду. Прокурор покликається на те, що за станом здоров`я ОСОБА_5 може утримуватися під вартою, проте такі дані не підтверджені. Таким чином сторона захисту просить обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою, оскільки він має на утриманні двоє малолтініх дітей, має намір відшкодовувати потерпілим збитки, а в місцях позбавлення волі буде позбавлений можливості виконувати зобов`язання перед потерпілими.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання відносно підозрюваного ОСОБА_5 за процесуальним змістом і формою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, належним чином та у передбачений КПК строк вручено підозрюваному.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності питань, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені у ст. 178 КПК України.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, враховує положення ст. 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». На думку суду, відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів на даний час не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду на потреби судового провадження.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність таких ризиків.

При застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує такі ризики: 1) переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного здійснити втечу. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Поряд з тим, ОСОБА_5 на виклики слідчого для проведення процесуальних дій не з`являвся, у зв`язку з чим його належним чином оголошено в міжнародний розшук, який закінчився екстрадицією; 2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього; 3) неможливість запобігання ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що підозрюваний має численні борги як перед потерпілими у даному провадженні так і перед особами, які вимагатимуть виконання боргових зобов`язань, знаючи, що ОСОБА_5 перебуває в Україні. Ця обставина стане мотивом для підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою повернення цих боргів та уникнення відповідальності.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, а також відсутня реєстрація місця проживання, оскільки 18.01.2023 був знятий з останнього місця реєстрації АДРЕСА_1 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено, а обвинуваченим та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, таких як наявність сім`ї, роботи, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у судовому провадженні в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що хоча тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте жодний більш м`який запобіжний захід не забезпечить, з огляду на наведені обставини, належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, наявність яких доведена в судовому засіданні прокурором.

Аналіз наведеного дає підстави суду дійти висновку, що в даному випадку суспільний інтерес в триманні обвинуваченого під вартою, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості, тому для запобігання ризикам, які зазначені в клопотанні та доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 був оголошений в міжнародний розшук та екстрадований до України.

Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.

У відповідності до вимог абз.7 ч.4 ст. 183 КПК України при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та /або перебуває та тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, розмір застави не визначається. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 був оголошений в міжнародний розшук та екстрадований до України.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає строк дії ухвали у шістдесят днів, але в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати обраний відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.04.2025 року включно, без визначення розміру застави, але в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 462/4733/22.

Слідчий суддя: ОСОБА_1