Справа № 159/658/25
Провадження № 1-кп/159/311/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Грідяєва М.В. розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження №000017 від 15 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Погіньки Ковельського району Волинської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одружений, не працює, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2021 року ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривен щомісячно, починаючи з 16 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 01.07.2023 по 01.01.2025 року, ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів.

Так, ОСОБА_1 у вказаний період часу будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.06.2021 року, порушуючи вимоги ст.51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 28176 грн., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

03.02.2025 року від Ковельської окружної прокуратури для розгляду у спрощеному провадженні до суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №000017 від 15.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, з матеріалами досудового розслідування, заявою ОСОБА_1 про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, заявою потерпілої ОСОБА_2 з згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_1 ,, обвинувачений ОСОБА_1 безперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті та ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, просить призначити покарання у виді громадських робіт.

Добровільність безперечного визнання винуватості ОСОБА_1 , його згоду зі встановленими в результаті розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтверджено захисником адвокатом Махнюк О.І.

Як вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_2 , потерпіла згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті та ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, просить призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

В зв`язку з тим, що обвинуваченим та потерпілою не оспорюється встановлені під час дізнання обставини, сумнівів у добровільності їх позиції немає, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, заяву обвинуваченого та потерпілої, їх згоду та клопотання прокурора, суд вважає доцільним розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фактичні обставини встановлені досудовим розслідуванням обвинуваченим та потерпілою визнані та не оспорюються, а тому суд вважає їх доведеними.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження суд вважає, винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 доведена повністю.

Скоєне ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а саме скоєння кримінального проступку, конкретні обставини провадження, дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем мешкання характеризується позитивно, не одружений, не працює.

В якості обставини, яка пом`якшує ОСОБА_1 покарання, суд визнає щире каяття.

З урахуванням викладеного, враховуючі ступень тяжкості кримінального правопорушення, а саме скоєння кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливим без ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст.368-376, 381-382 КПК України,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та на підставі вказаного закону призначити йому покарання увигляді 80 годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381,382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті

Суддя:М. В. Грідяєва