Справа № 484/272/25
Провадження № 1-КС/484/66/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

18 січня 2025 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , слідчої СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , а також підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув винесене у кримінальному провадженні № 0001127 від 02.12.2024 року слідчою СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка, Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, розлученого, батька однієї малолітньої дитини, з якою не підтримує зв`язку, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , військовослужбовця за мобілізацією, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, 20.09.2024 року до Первомайського міськрайонного суду направлений обвинувальний акт за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, а саме у двох епізодах зберігання, придбання та збуту вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та у зберіганні, придбанні вибухових без передбаченого законом дозволу, -

ВСТАНОВИВ:

СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження № 0001127 від 02.12.2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

18.01.2025 року слідча за погодженням з прокурором звернулася до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші правопорушення, перешкоджати досудовому розслідуванню.

Клопотання мотивоване тяжкістю кримінальних правопорушень; обґрунтованістю підозри, яка підтверджується сукупністю доказів; наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти інакше, ніж тримаючи ОСОБА_5 під вартою, а також репутацією ОСОБА_5 , який самовільно залишив військову частину, будучи мобілізованим до ЗСУ під час воєнного стану; також вчиненням злочинів, пов`язаних з насильством.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Обґрунтованість підозри та обставини вчинених кримінальних правопорушень не оспорював, однак просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем свого тимчасового проживання.

Захисник підтримав думку підозрюваного, просив до з`ясування всіх обставин обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, він сприяє досудовому розслідуванню, не має наміру переховуватись. В разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив обрати мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21.04.2011 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм обранням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в обов`язковому порядку судом повинні враховуватися вимоги ст.ст. 177-178 КПК України.

17.01.2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України.

При цьому досудовим розслідуванням було встановлено, що 05.05.2023 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України № 69/22 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) у військову частину НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 117 від 05.05.2023 року солдат ОСОБА_5 був призначений на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 128 від 05.05.2023 року солдат ОСОБА_5 був призначений на посаду солдата номера обслуги 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 8 десантно-штурмової роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону і вважався таким, що з 05 травня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 323 від 10.11.2023 солдат ОСОБА_5 солдат номера обслуги 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 8 десантно-штурмової роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону, який рахується безпідставно відсутнім, виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 10 листопада 2023 року.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 05.05.2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 , до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , перебував у статусі військовослужбовця по мобілізації.

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим та притягуючись на даний час до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові кримінальні правопорушення за наступних обставин.

1. Так, ОСОБА_5 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 "Про затвердження Положення про дозвільну систему", Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання боєприпасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що йому не надано дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, приблизно в жовтні 2024 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, перебуваючи на звалищі в мікрорайоні «Богополь» м. Первомайська Миколаївської області, знайшов 8 корпусів гранат без запалів, які споряджені вибуховою речовиною - тротилом, які забрав із собою. Тим самим ОСОБА_5 незаконно придбав вибухові речовини, а саме корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення, у яких видалена частина заряду вибухової речовини, та які споряджені вибуховою речовиною тротилом.

Незаконно придбані корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1, які споряджені вибуховою речовиною тротилом, ОСОБА_5 незаконно зберігав за місцем свого проживання за по АДРЕСА_2 , маючи намір на їх подальший незаконний збут.

У подальшому, виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 05.12.2024 року приблизно о 14:30 годині, більш точного часу не встановлено, з метою отримання грошових коштів за незаконний збут вибухової речовини, неподалік від свого домоволодіння по АДРЕСА_2 зустрівся з ОСОБА_8 та за грошові кошти в сумі 2 000 грн. незаконно збув останньому 2 корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення, у яких видалена частина заряду вибухової речовини, та які споряджені вибуховою речовиною - тротилом.

Після цього ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, добровільно видав працівниками поліції два вищезазначені корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення, у яких видалена частина заряду вибухової речовини, та які споряджені вибуховою речовиною - тротилом.

За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні, придбанні та збуті вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

2. Крім того, 15.01.2025 року ОСОБА_5 , діючи всупереч положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576, Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» від 21.08.1998 № 622, незаконно зберігаючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 раніше незаконно придбані корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення, у яких видалена частина заряду вибухової речовини, та які споряджені вибуховою речовиною - тротилом, вирішив збути їх частину.

Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та маючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 16.01.2025 року о 13:00 годині з метою отримання грошових коштів за незаконний збут вибухової речовини, неподалік від свого домоволодіння по АДРЕСА_2 зустрівся з ОСОБА_8 та за грошові кошти в сумі 2 000 грн. незаконно збув останньому два корпуси гранат типу Ф-1. Після цього ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, добровільно видав працівниками поліції два вищезазначені корпуси гранат типу Ф-1.

За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні, придбанні та збуті вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

3. Крім того, 16.01.2025 року ОСОБА_5 , діючи всупереч положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576, Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» від 21.08.1998 № 622, незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 раніше незаконно придбані корпуси оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення, в яких видалена частина заряду вибухової речовини, та які споряджені вибуховою речовиною - тротилом.

16.01.2025 року в період часу з 14:18 до 15:28 години в ході санкціонованого обшуку на території домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 виявлено та вилучено 4 корпуси гранат типу Ф-1.

За таких обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні, придбанні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Зазначені вище обставини підозри підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами.

Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_5 пропонував придбати гранати. Він повідомив про це поліцію і двічі було проведено закупку гранат під контролем поліції. Він за видані поліцією гроші придбав у ОСОБА_5 гранати, які потім видав поліції.

З протоколу обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 16.01.2025 року, вбачається, що там були виявлені і вилучені дев`ять предметів темно-зеленого кольору, що схожі на корпуси від ручних осколкових гранат Ф-1; предмет із металу сріблястого кольору, що схожий на запал від ручної осколкової гранати із написом на спусковому важелі «УЗРГМ 48-76; предмет із металу сріблястого кольору, що схожий на запал від ручної осколкової гранати із написом на спусковому важелі «УЗРГМ 48-76; паперове пакування та 18 предметів у ньому, що схожі на патрони типу 7,62х54R із написом на гільзі біля капсулю «188 86» на кожному; 4 банкноти національної грошової одиниці номіналом по 500 грн. з серіями та номерами: ГЛ 4173062, ГМ 1652304, ГМ ВЖ 9335736, АА 3022438. Вказані предмети визнані речовими доказами. Також на момент розгляду клопотання вже завершено проведення експертиз, якими встановлено, що виявлені у ОСОБА_5 предмети є бойовими гранатами.

Під час затримання і допиту ОСОБА_5 обґрунтованість підозри не оспорював, наведені вище обставини підозри підтвердив.

Вважаю, що зазначені вище встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, тобто підозра є обґрунтованою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України можливо застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України.

16.01.2025 року о 13.38 годині відбулось фізичне затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263.

ОСОБА_5 має негативну репутацію. Дійсно, він раніше не судимий, проходив службу в ЗСУ за мобілізацією, але в той же час самовільно залишив військову частину. Він має постійне місце проживання, за яким не проживає, офіційно не одружений, офіційно має дитину, але не підтримує з нею зв`язок і навіть не зміг назвати дату народження, офіційно не працює після СЗЧ. За поясненнями підозрюваного, він проживає в м. Первомайську в будинку співмешканки. ОСОБА_5 негативно характеризується за місцем свого тимчасового проживання, зловживає алкоголем, вчиняє сварки, має скарги від сусідів. Щодо нього наявне кримінальне провадження в суді.

Суд вважає, що підозрюваний дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування і від суду з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, оскільки в разі доведеності його вини судом можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Такий ризик підтверджується і тим, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, переховувався, не проживав за місцем реєстрації. Також він може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів, що перешкодить повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин у кримінальному провадженні, оскільки такі особи ще не давали свої покази безпосередньо суду. Суд звертає увагу на обставини вчинення злочинів, наявність у підозрюваного вибухонебезпечних предметів, які він мав намір продати. Оскільки походження гранат невідоме, але відомо, що ОСОБА_5 є військовим, можливо припустити, що він має у прихованих місцях інші боєприпаси чи зброю, а продаж таких предметів різним особам може призвести до непоправної шкоди життю, здоров`ю людей або їх майну.

Зазначені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи особу підозрюваного, який за встановлених обставин характеризується негативно; підозрюється у вчиненні тяжких злочинів; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого) не забезпечить належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутність впливу на учасників кримінального провадження, а тому є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

За таких обставин, на думку суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставини, що перешкоджають триманню ОСОБА_5 під вартою, відсутні.

З наведених вище підстав клопотання ОСОБА_5 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту не підлягає задоволенню.

Строк тримання під вартою відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 і він не може перевищувати строку досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, з врахуванням вимог п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України суд визначає ОСОБА_5 заставу, яку ним може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 111, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Варварівка Новоукраїнсього району Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 березня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 16.01.2025 року.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у разі внесення ним особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави в розмірі 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 121 120 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. протягом усього часу тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи. Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть на нього покладені.

Строк дії ухвали до 14 березня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: