Справа № 578/276/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання засудженої ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2023 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 127, ч.3 ст. 152, ч.1 ст. 70 КК України та призначено їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17.06.2024 вирок суду залишено без змін та даний вирок набрав законної сили.

31.01.2025 року до Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 , разом із захисником ОСОБА_4 , клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання засудженої, оскільки воно повинно розглядатись судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена відбуває покарання.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Згідно положень ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України встановлено, що клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення від 29.04.1988 у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії»).

На час звернення з даним клопотанням засуджена ОСОБА_5 утримувався у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», який розташований за адресою: пров. Гайовий,19, м. Суми Сумської області.

Тобто, з матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 не відбуває покарання на території, що віднесена до юрисдикції Сумського районного суду Сумської області, тобто справа не підсудна Сумському районному суду Сумської області, який у зв`язку з цим не має права вирішувати питання, наведені в клопотанні ОСОБА_5 .

Таким чином, з урахуванням положень п. 1 ч.2 ст. 539 КПК України, вказане клопотання не підлягає розгляду Сумським районним судом Сумської області, а тому в задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Роз`яснити право засудженої на звернення з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого вона відбуває покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1