КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7701/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року пропродовження строку тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луганськ Луганської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001856 від 14.06.2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.12.2024 року, включно.

Визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 75 700 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати у кримінальному провадженні за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_7 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 рокута постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підзахисної ОСОБА_7 інший, більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не пов`язаний з позбавленням свободи, а саме - домашній арешт із забороною залишати житло за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ризики не доведені, відповідно ухвала суду підлягає скасуванню, так як, на думку захисника, до підзахисної ОСОБА_7 можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, який не пов`язаний з позбавленням свободи.

Апелянт зазначає, що прокурор, обґрунтовуючи ризики, про продовження раніше застосованого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , посилався на одні й ті самі ризики: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилятиметься від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків. Разом з тим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Вказує, що суд неодноразово, без належного та детального обґрунтування ризиків, що залишаються, без їх аналізу як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу, безпідставно продовжував винятковий запобіжний захід щодо ОСОБА_7 .

Також посилається на те, що судом проігнорована практика Європейського суду з прав людини, яку він зобов`язаний застосовувати в якості джерела права.

Апелянт стверджує, що клопотання прокурора, всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, не містить обґрунтування зазначених ризиків та виклад обставин, на підставі яких він дійшов висновку про їх наявність, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Як зазначає апелянт, підозрювана тривалий час перебуває в ізоляції від суспільства, а досудове розслідування та запобіжний захід неодноразово продовжувались.

Захисник звертає увагу на особу підозрюваної, зокрема те, що ОСОБА_7 є громадянкою України, зареєстрована та проживає в Україні, на спеціальних обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Апелянт вважає, що на теперішній час подальше тримання підозрюваної під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю та не виправдовує високий ступінь втручання у права і свободи підзахисної.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, в Деснянському УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0001856 відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2023 року, у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел, направлений на створення та утримання місць розпусти, та звідництво, з метою особистого збагачення, за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку і моральності.

Остання, реалізуючи свій умисел, створила групу, яка забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі та отримувала при цьому систематичний протиправний прибуток від такої діяльності, за наступних обставин.

Так, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_13 , перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше червня 2023 року, залучила до вчинення вказаного кримінального правопорушення наступних осіб: ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_13 , отримавши згоду від ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , розподіливши злочинні ролі поміж собою, почали діяти наступним чином. ОСОБА_13 , відповідно до відведеної їй ролі, орендувала подобово квартири у ОСОБА_11 , у яких надавались сексуальні послуги, втягувала осіб до заняття проституцією, контролювала потік клієнтів, яким надавались послуги сексуального характеру, викладала онлайн-оголошення послуг сексуального характеру на веб-сайтах kiev.ukrgo.com, keksik.net, контролювала актуальність реклами з надання послуг сексуального характеру, здійснювала розподіл найманого житла серед осіб, які надавали послуги сексуального характеру, вирішувала питання про вартість наданих послуг сексуального характеру в залежності від обсягу і виду надання таких, інструктувала з приводу отримання плати за надання послуг сексуального характеру, здійснювала розподіл грошових коштів, а саме, прибутку, отриманого від надання послуг сексуального характеру, а також здійснювала контроль за іншими учасниками групи у сфері надання послуг сексуального характеру.

Відповідно до відведеної ролі, ОСОБА_12 , за вказівкою ОСОБА_13 , здійснював підбір осіб, які пропонували надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду для клієнтів, вів з ними співбесіди, оцінював їх фізіологічні дані, шляхом перегляду фотокарток, відслідковував потік клієнтів, яким надавались послуги сексуального характеру, здійснював збирання з осіб, які надавали послуги сексуального характеру, грошових коштів, безпосередньо здійснював рекламування послуг сексуального характеру, тобто займався актуалізацією реклами на сайтах з надання послуг сексуального характеру, розміщував оголошення на веб-ресурсах, оновлював реклами з надання сексуальних послуг, зазначав контактні номера осіб, які надавали послуги сексуального характеру.

ОСОБА_7 , відповідно до відведеної ролі, за вказівкою ОСОБА_13 , безпосередньо вела перемовини з клієнтами з приводу надання послуг сексуального характеру, відслідковувала наявність у найманих квартирах засобів контрацепції, обумовлювала з клієнтами вид, перелік та деталі наявних сексуальних послуг, по мірі завантаження найманих квартир вирішувала та проговорювала з клієнтами адреси квартир, у яких надавались послуги сексуального характеру.

Відповідно до відведеної ролі, ОСОБА_11 , за попередньою змовою із ОСОБА_13 , маючи у власності житлові приміщення у Деснянському районі міста Києва, які розташовані за наступними адресами: пр-т Червоної Калини, буд. 4, кв. 181, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , з метою наживи, будучі заздалегідь обізнаною про спільну протиправну діяльність ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 щодо створення місць розпусти та звідництва, з метою збагачення останніх, ОСОБА_11 шляхом надання в оренду вищевказаних житлових приміщень за грошову винагороду, в залежності від кількості кімнат та стану квартири, здійснювала їх утримання, шляхом підтримання належного стану квартири та забезпечення осіб, які надавали послуги сексуального характеру, усіма необхідними для проживання речами.

З метою досягнення злочинної мети, направленої на протиправне збагачення шляхом систематичного зайняття сутенерством та організації діяльності по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, розподілявши отримані прибутки від такої діяльності, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 залучали осіб жіночої статі для зайняття проституцією, які надали свою добровільну згоду на надання послуг сексуального характеру у м. Києві, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на створення та утримання місць розпусти з метою наживи, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 з метою створення місць розпусти для постійного вчинення розпусних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , тобто для забезпечення умов заняттям проституцією, підшукали квартири у м. Києві, які розташовані за адресами: АДРЕСА_10 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .

Після чого, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місце, розміщували реклами у Всесвітній мережі Інтернет, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 отримали їх у користування, де організували місця розпусти та почали їх утримувати, тобто сплачувати грошові кошти за користування вказаними квартирами, організували їх прибирання, утримання в належному стані, розміщення у них осіб, що займаються проституцією, пошук клієнтів, які будуть отримувати послуги повій за вказаними адресами та отримання за це грошових коштів.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2023 року, у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел, направлений на втягнення осіб в заняття проституцією, з використанням уразливого стану цих осіб, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, створила групу, яка забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі, отримуючи при цьому систематичний протиправний прибуток від такої діяльності.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_13 , перебуваючи у невстановленому місці, але не пізніше червня 2023 року, залучила до вчинення вказаного кримінального правопорушення наступних осіб: ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_13 , отримавши згоду від ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , розподіливши злочинні ролі поміж собою, почали діяти наступним чином. Так ОСОБА_13 , відповідно до відведеної їй ролі підшукувала місця, у яких надавались сексуальні послуги, втягувала осіб до заняття проституцією, здійснювала сплату за оренду найманого житла, контролювала потік клієнтів, яким надавались послуги сексуального характеру, здійснювала рекламування послуг сексуального характеру, контролювала актуальність реклами з надання послуг сексуального характеру, здійснювала розподіл найманого житла серед осіб, які надавали послуги сексуального характеру, вирішувала питання про вартість наданих послуг сексуального характеру в залежності від обсягу і виду надання таких, інструктувала з приводу отримання плати за надання послуг сексуального характеру, здійснювала розподіл грошових коштів, а саме, прибутку, отриманого від надання послуг сексуального характеру, а також здійснювала контроль за іншими учасниками групи у сфері надання послуг сексуального характеру.

Відповідно до відведеної ролі, ОСОБА_12 , за вказівкою ОСОБА_13 , здійснював підбор осіб, які пропонували надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду для клієнтів, вів з ними співбесіди, оцінював їх фізіологічні дані, шляхом перегляду фотокарток, відслідковував потік клієнтів, яким надавались послуги сексуального характеру, здійснював збирання з осіб, які надавали послуги сексуального характеру, грошових коштів, отриманих від надання сексуальних послуг, безпосередньо здійснював рекламування послуг сексуального характеру, тобто займався актуалізацією реклами на сайтах з надання послуг сексуального характеру, розміщував оголошення на веб-ресурсах, оновлював реклами з надання сексуальних послуг, зазначав контактні номера осіб, які надавали послуги сексуального характеру.

Відповідно до відведеної ролі ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_13 , безпосередньо вела перемовини з клієнтами з приводу надання послуг сексуального характеру, відслідковувала наявність у найманих квартирах засобів контрацепції, обумовлювала з клієнтами вартість наданих послуг сексуального характеру в залежності від обсягу і виду надання таких, по мірі завантаження найманих квартир вирішувала та проговорювала з клієнтами адреси квартир, у яких надавались послуги сексуального характеру.

З метою досягнення злочинної мети, направленої на протиправне збагачення шляхом систематичного зайняття сутенерством та організації діяльності по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, розподілявши отримані прибутки від такої діяльності, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 залучали осіб жіночої статі для зайняття проституцією, які надали свою добровільну згоду на надання послуги сексуального характеру у м. Києві, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Так, 25.03.2024 року о 12 год. 24 хв. ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_13 , виклала онлайн-оголошення на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 із зазначеним в оголошенні абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_1 , щодо надання послуг сексуального характеру особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_18 , в Деснянському районі міста Києва.

Після чого, 29.03.2024 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_19 , перебуваючи за адресою: місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 114, у кабінеті №214, перейшов на веб-сайт https://keksik.net, зупинивши свій вибір на анкеті за посиланням https://keksik.net/a/aEGb5egt, із зазначеним в оголошенні абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_1 та здійснив виклик за зазначеним абонентським номером мобільного телефону.

Далі, в ході розмови із ОСОБА_7 , яка використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_1 , ОСОБА_19 оговорив вартість та вид надаваємих послуг сексуального характеру та ОСОБА_7 зазначила, що послуги будуть надані за адресою: АДРЕСА_11 .

Далі, у цей же день, а саме 29.03.2024 року у період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв. о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , діючи, спільно, протиправно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , керуючись єдиним спільним умислом, з метою отримання спільного доходу від незаконної діяльності - сутенерства, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , створила умови для зустрічі повії ОСОБА_14 , яка дала добровільну згоду на це, із ОСОБА_19 та за вимогою якого остання надала йому послугу інтимного характеру, а саме, задовольнила його статеву пристрасть за грошову винагороду в розмірі 3 000 гривень. Після надання повією послуг інтимного характеру за грошову винагороду, грошові кошти в сумі 3 000 грн отримала повія - ОСОБА_14 на банківську картку AT «УніверсалБанк» № НОМЕР_2 , для подальшого розподілення між ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

27.06.2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.06.2024 року в порядку ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 01.07.2024 року відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.08.2024 року.

21.08.2024 року керівником Деснянської окружної прокуратури м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001856 до 28.09.2024 року.

23.08.2024 року слідчим суддею Деснянського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.09.2024 року та визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

24.09.2024 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001856 продовжено до 28.11.2024 року.

26.09.2024 року слідчим суддею Деснянського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.11.2024 року та визначено заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75 700 грн.

19.11.2024 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001856 продовжено до 28.12.2024 року.

20.11.2024 року слідчий слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.12.2024 року, включно.

Клопотання мотивоване тим, що строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою закінчується 24.11.2024 року. Однак завершити досудове розслідування до граничного строку дії запобіжного заходу не представляється за можливе у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, та необхідністю провести ряд слідчих (процесуальних) дій зокрема:

- здійснити розсекречення матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі, у тому числі ухвал Київського апеляційного суду;

- здійснити зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри фігурантам у вказаному кримінальному провадженні;

- здійснити відкриття матеріалів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 291 КПК України.

Слідчий вказав на необхідність продовження застосованого запобіжного заходу, оскільки в ході досудового розслідування установлена наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Зокрема, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У клопотанні слідчий вказав, що з метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, необхідним вбачається застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 не забезпечить її належної поведінки, а навпаки створить умови для реалізації підозрюваною наявних ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, всі викладені обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.12.2024 року, включно.

Визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 75 700 грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати у кримінальному провадженні за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_7 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 із інкримінованими їй кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_7 щодо вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється.

Зокрема, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів (ч. 2 ст. 303 КК України), тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, може переховуватися від слідства та суду.

Також, доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваної на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, її вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого та ним частково доведені.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, її майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваній застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваної незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання апелянта на те, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Також, всупереч тверджень захисника в апеляційній скарзі, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував обставини, визначені ст. 178 КПК України, при цьому, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що стан здоров`я підозрюваної не допускає тримання її під вартою, слідчому судді надано не було, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність перешкод для утримування ОСОБА_7 під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4