Справа № 579/1767/24
У Х В А Л А

"17" грудня 2024 р. слідчий суддя Кролевецького районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кролевець, Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не військовозобов`язаного, інваліда III групи, раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України, та додані до клопотання матеріали,-

В С Т А Н О В И В:

слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області звернулася до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим з начальником Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року, в якому ставиться питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вивченні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України, в межах досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 зазначила, що 29.07.2024 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_5 спільно з товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись в автомобілі марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням останнього, в межах населеного пункту Богданка Шосткинського району Сумської області зупинилися на вимогу неповнолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла на узбіччі дороги в напрямку міста Шостка Сумської області та попрохала їх підвезти її до міста Шостки Сумської області, в цей час у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_9 .

Після надання згоди від ОСОБА_8 , який керував вище вказаним автомобілем, підвезти ОСОБА_9 від села Богданка Шосткинського району Сумської області до міста Шостка Сумської області, остання добровільно сіла на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, де поруч знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в розмові ОСОБА_9 повідомила про свій 17 річний вік.

Надалі автомобіль марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , в кабіні якого на пасажирському сидінні знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 рухався від села Богданка, Шосткинського району Сумської області в напрямку міста Шостка Сумської області.

На виїзді з міста Шостка Сумської області в напрямку до м. Кролевець Конотопського району Сумської області, близько 21:49 год., автомобіль «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 зупинився, після чого останній наказав неповнолітній ОСОБА_9 вийти з салону автомобіля та ОСОБА_7 проти волі останньої заштовхав її до (кузова) вантажного відділу вказаного автомобіля та знаходився разом з нею, а в цей час автомобіль продовжив рухатися.

Надалі, перебуваючи на території Кролевецької об`єднаної територіальної громади Конотопського району, в лісовому масиві, розташованому між населеними пунктами селища Вороніж Шосткинського району та міста Кролевець Конотопського району, в період часу з 21 години 59 хвилин по 22 годин 28 хвилин, ОСОБА_8 будучи водієм, зупинив вказаний автомобіль, та вийшовши з автомобіля відкрив двері кузова та наказав ОСОБА_9 вийти з кузову, поруч в цей час також знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Вийшовши з кузова автомобіля ОСОБА_9 стояла біля автомобіля, а навкруги неї стояли ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , в цей час ОСОБА_8 вимагав від неї вступити з ними в сексуальні відносини, на що остання категорично відмовилася та просила її відпустити.

Після чого, ОСОБА_8 заштовхав ОСОБА_9 на переднє сидіння автомобіля та погрожуючи останній предметом схожим на пістолет, шляхом направлення їй в ділянку грудної клітини, наказав перебувати на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля «Volkswagen Caddy» з метою задоволення власної статевої пристрасті, шляхом вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій.

В цей час, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчиняли дії сексуального характеру з ОСОБА_9 поруч стояв ОСОБА_5 , спостерігаючи за злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою задовольнити свої власні статеві пристрасті оголив свій статевий орган та здійснював власною рукою поступальні рухи, але не завершивши свої дії до кінця.

Потім, ОСОБА_7 , силоміць заштовхав останню до (кузова) вантажного відділу автомобіля марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , в результаті чого ОСОБА_9 впала, обпершись колінами на підлогу та продовжив вчиняти дії сексуального характеру до останньої.

В цей час ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої свободи та недоторканості неповнолітньої ОСОБА_9 , а також, усвідомлюючи, що остання є неповнолітньою особою, переслідуючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло останньої з використанням власних геніталій, без добровільної згоди ОСОБА_9 , заліз до багажного відділення автомобіля, де на той час перебувала проти своєї волі ОСОБА_9 , приспустив до колін свої шорти і труси та дістав статевий орган, при цьому тримаючи рукою за потилицю ОСОБА_9 , почав здійснювати поступальні рухи до ротової порожнини ОСОБА_9 проти її волі, спричинюючи їй фізичний біль. Після чого ОСОБА_5 досяг еяколяції на підлогу кузова автомобіля.

Надалі, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи у вантажному відділенні автомобіля, здійснювали нагляд над ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , продовжив рух в напрямку м.Кролевець Конотопського району Сумської області.

Прибувши близько 22 год. 43 хв. на автомобілі марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , до будинку АДРЕСА_2 , завели всі разом силоміць неповнолітню ОСОБА_9 до квартири АДРЕСА_3 на другому поверсі, де залишили ОСОБА_5 наодинці з ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 близько до 22 год. 49 хв. покинули квартиру.

Перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , в період часу з 22 год. 43 хв. до 00 год. 42 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно ОСОБА_9 , повторно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, оголив свій статевий орган та наказав роздягнутися останній, після чого штовхнув ОСОБА_9 на ліжко та висловлюючи погрози застосування фізичної сили, тримаючи силою за потилицю рукою, вчинив проти її волі оральне проникнення в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 з використанням геніталій, чим спричинив їй фізичний біль, при цьому достигнувши еяколяції до ротової порожнини ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме у вчиненні зґвалтування неповнолітньої особи повторно, групою осіб.

Не зупиняючись на вчиненому, 29.07.2024 року в період часу з 22:43 год. по 00:42 год, ОСОБА_5 , перебуваючи наодинці з ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_4 , вирішив продовжити здійснювати насильницькі дії сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, стосовно неповнолітньої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої свободи та недоторканості неповнолітньої ОСОБА_9 , а також, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою особою, переслідуючи умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло останньої, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без добровільної згоди ОСОБА_9 , діючи повторно, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, штовхнув неповнолітню ОСОБА_9 на ліжко, перевівши тим самим до положення лежачи на спині, розвівши їй ноги та утримуючи руками її ноги, тобто здійснюючи фізичний вплив, розуміючи, що ОСОБА_9 за своїм фізичним та психічним станом, внаслідок неповнолітнього віку, не зможе повною мірою розуміти характер і значення вчинюваних із нею дій та не могла чинити будь-який опір, вчинив усі дії, спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, а саме здійснюючи непристойні дотики язиком до геніталій неповнолітньої ОСОБА_9 , при цьому не проникаючи в тіло, вступивши з останньою в орогенітальний контакт, чим порушив її статеву недоторканість, нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №746 від 10.09.2024 року ОСОБА_9 , з урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану розуміла характер та значення скоюваних відносно неї протиправних дій, проте можливість до активної протидії в ситуації, яка носила для досліджуваної характер стресогенної дії, була обмежена короткочасним станом розгубленості та страху, ОСОБА_9 не могла здійснювати активний, повноцінний опір, діяла в межах ресурсів власної особистості (намагалася відмовлятися робити певні дії, плакала, кричала, пасивно підкорювалася). ОСОБА_9 , з урахуванням віку, інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану, могла правильно сприймати обставини вчинюваного відносно неї злочину, та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_9 підвищеної схильності до фантазування та підвищеної схильності до навіювання не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, а саме у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру без добровільної згоди потерпілої особи, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо неповнолітньої особи.

Вчинення дій сексуального характеру супроводжувалися порушенням вимог ст.ст. 29, 23 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи на особисту недоторканість особи та вільне пересування.

Зокрема, 29.07.2024 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодилися на вимогу неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підвезти її до міста Шостки, Сумської області, при цьому керуючись раптово виниклим прямим умислом направленим на незаконне позбавлення волі неповнолітньої ОСОБА_9 з метою вчинення відносно неї дій сексуального характеру групою осіб.

Надалі автомобіль марки «Volkswagen Caddy» з державними номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , в кабіні якого знаходились за добровільною згодою ОСОБА_9 , поруч ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирушив від села Богданка, Шосткинського району Сумської області та близько 21:49 год. зупинився на виїзді з м.Шостка Сумської області в напрямку до

м.Кролевець Конотопського району Сумської області, після чого

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені Конституцією України, а саме на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, діючи проти волі із застосуванням фізичної сили, заштовхали ОСОБА_9 до (кузова) вантажного відділу вказаного автомобіля до якого також заліз ОСОБА_7 , який забрав у ОСОБА_9 мобільний телефон, та продовжили рух в напрямку з м. Шостка Сумської області до м. Кролевець Конотопського району Сумської області.

Надалі, ОСОБА_8 зупинив автомобіль на території Кролевецької об`єднаної територіальної громади, Конотопського району, в лісовому масиві розташованому між населеними пунктами селища Вороніж, Шосткинського району та міста Кролевець, Конотопського району та в період часу з 21 години 52 хвилин по 22 годин 38 хвилин, погрожуючи ОСОБА_9 предметом схожим на пістолет, наказав останній залізли на переднє сидіння вказаного автомобіля «Volkswagen Caddy», позбавивши тим самим можливості вільного пересування останню та проти її волі вчинив відносно неї сексуальне насильство разом з ОСОБА_7 .

Також, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_9 , заштовхали останню до (кузова) вантажного відділу автомобіля марки «Volkswagen Caddy» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , та перебуваючи з нею поруч змусили проти її волі до вступу з ними в статеві зносини.

Діючи за попередньою змовою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно утримуючи у вищевказаному автомобілі та позбавивши неповнолітню ОСОБА_9 волі вільно обирати місце свого знаходження, повезли її в напрямку м. Кролевець Конотопського району Сумської області до квартири ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_9 , зрозумівши, що її ввели в оману, та хвилюючись за своє життя та здоров`я, розуміючи, що через свій неповнолітній вік не зможе чинити опору, була вимушена залишатись поряд з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проти своєї волі до 22 години 49 хвилин 29 липня 2024 року.

Продовжуючи злочинні дії спрямовані на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , діючи свідомо за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порушення прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 pоку Ратифікованої Україною 17 липня 1997, продовжили утримувати неповнолітню ОСОБА_9 проти її волі у вище вказаній квартирі до 00:48 год. 30 липня 2024 року. Після чого близько 01 год. 35 хв. 30.07.2024 відвезли її до будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 , де залишили неповнолітню ОСОБА_9 з ОСОБА_7 . Перебуваючи у даному будинку близько до 01 год. 37 хв., ОСОБА_9 знайшла змогу та втекла, де її знайшли працівники поліції.

Відповідно до судово-психіатричного висновку №737 від 09.09.2024 року ОСОБА_5 виявляв ознаки шизотопового розладу, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки шизотопового розладу, має ознаки агровації. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до судово-психіатричного висновку №746 від 10.09.2024 ОСОБА_9 , з урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану розуміла характер та значення скоюваних відносно неї протиправних дій, проте можливість до активної протидії в ситуації, яка носила для досліджуваної характер стресогенної дії, була обмежена короткочасним станом розгубленості та страху, ОСОБА_9 не могла здійснювати активний, повноцінний опір, діяла в межах ресурсів власної особистості (намагалася відмовлятися робити певні дії, плакала, кричала, пасивно підкорювалася). ОСОБА_9 , з урахуванням віку, інтелектуально-мнестичного розвитку, емоційного стану, могла правильно сприймати обставини вчинюваного відносно неї злочину, та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_9 підвищеної схильності до фантазування та підвищеної схильності до навіювання не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме у вчиненні незаконного позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним всіх процесуальних обов`язків. Стосовно стану здоров`я, то підозрюваному в СІЗО надається необхідна медична допомога.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що ризики, зазначені в клопотанні є не обгрунтованими. Додав, що він виріс в багатодітній сім`ї, його батько є військовослужбовцем. На початку повномаштабного вторгнення добровільно пішов в лави ЗСУ. Він має хворобливий стан здоров`я та потребує лікування.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Ризики, зазначені в клопотанні є не обгрунтованими. Підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, був військовослужбовцем, має стійкі соціальні зв`язки, має власне житло, є особою з інвалідністю III групи. Цілодобовий домашній арешт зможе запобігти всім ризикам, на які посилається слідчий та прокурор. Також просив врахувати його хворобливий стан здоров`я на підтвердження чого надав ряд документів.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим відділом відділення поліції № 1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_5 який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України.

01.08.2024 року ОСОБА_5 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України (а.с.50-51).

23.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України (а.с.61-64).

Підозра ОСОБА_5 повністю обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої, протоколом додаткового допиту потерпілої та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

01.08.2024 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.09.2024 року включно.

24.09.2024 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30.10.2024 року без визначення розміру застави (а.с.52-54).

22.10.2024 року слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України до шести місяців, а саме до 31 січня 2025 року.

28.10.2024 року слідчим суддею Кролевецького районного суду Сумської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового засідання, дійшов до висновку, що прокурором та слідчим СВ у клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України.

Також доведено, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

-п.1 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.152 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Також вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.153 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років. У зв`язку з чим, перебуваючи на волі ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що відносно нього буде застосовано покарання у вигляді позбавлення волі, може почати переховуватися від органів слідства та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні;

-п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_9 щодо зміни своїх первинних показань на його користь з метою пом`якшення його відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у цьому ж проваджені, або уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з метою зміни своїх первинних показань на свою користь з метою пом`якшення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у цьому ж проваджені;

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як неодноразово мали місце заяви про вчинення ним аналогічних злочинів за фактами яких приймались рішення про списання матеріалів до архіву та окрім цього він офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 року по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 року по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що він не одружений, не працює, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, є інвалідом III групи, перебуває на обліку у лікаря психіатра, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, злочин вчинений з застосуванням насильства відносно неповнолітньої особи, групою осіб, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором та слідчим, як переховування підозрюваного від суду через тиск тягаря можливого відбування покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи і таке втручання в право підозрюваного на свободу та особисту недоторканість має легітимну мету та відповідає вимозі пропорційності.

Оцінивши доводи слідчого та прокурора щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає, що доводи сторони обвинувачення є переконливими, такий ризик продовжує існувати.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя враховує, що інший більш м`який запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, оскільки, перебуваючи в умовах домашнього арешту, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд.

Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п.33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення підозрюваним вищезазначених дій, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно, з наведених вище підстав суд відмовляє в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу в виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 26 грудня 2024 року, строк досудового розслідування спливає 31 січня 2025 року, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , клопотання є достатньо обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з сексуальним насильство, вчинене групою осіб, щодо неповнолітньої особи, також враховуючи ризики, визначені ст.177 КПК України, які продовжують існувати, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000935 від 30.07.2024 року, в якому ставиться питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.146 КК України, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 31 січня 2025 року без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про заміну запобіжного заходу в виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвалу для виконання та контролю направити начальнику відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області і начальнику Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 31 січня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1