Справа № 953/7573/24
н/п 1-кс/953/9168/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинки Миколаївської області, з базовою середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , що не є депутатом, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.201 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

16.12.2024 до суду надійшло прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000710 від 13.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 та ч. 1 ст. 333 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , являючись громадянином України, що проживає в буд. АДРЕСА_3 , будучи працездатним, але ніде не працюючим та, не маючи постійного джерела доходу, визначив для себе вчинення злочинів, пов`язаних з контрабандою культурних цінностей, як джерело доходу.

При цьому, ОСОБА_4 з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи небезпеку задуманого ним злочину, діючи з умислом, направленим на посягання на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України, внаслідок чого завдається шкода економіці держави та її культурній спадщині, розробив план та виконав усі дії, спрямовані на контрабанду культурних та історичних цінностей, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 займаючись продажем різних товарів через платформи «OLX» та «eBay», з відправкою їх за кордон, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 04.02.2024, встановив контакт в мережі Інтренет з особою, яка представилась йому як (англійською мовою) «Aaron Goldberg» і мешкає у Сполучених Штатах Америки та проявляє інтерес до предметів, які мають історичну та культурну цінність.

У зв`язку з цим у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що запитувані вищевказаною особою об`єкти матеріальної і духовної культури мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та охороні відповідно до законодавства України, а також той факт що він не є суб`єктом здійснення переміщення культурних цінностей через державний кордон України, якому як власнику культурних цінностей, повинно бути видане відповідне свідоцтво Міністерства культури та інформаційної політики України на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на порушення встановленого порядку переміщення відповідних предметів через митний кордон України, який є необхідною умовою нормальної діяльності митних органів щодо стягнення передбачених законодавством платежів, здійснення митного контролю і митного оформлення предметів.

При цьому ОСОБА_4 , маючи достатній життєвий досвід, та з урахуванням суспільно-політичної обстановки в Україні у зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022, був достовірно обізнаним щодо існуючої в державі заборони вільного вивезення з території України культурних цінностей, занесених до Державного реєстру національного культурного надбання, а також культурних цінностей, включених в Національний архівний фонд або в Музейний фонд України, а сама приналежність того чи іншого предмета до культурних цінностей встановлюється на підставі висновків експертизи. В той же час сам факт переміщення культурних цінностей через митний кордон України може здійснюватись суб`єктом лише за наявності у нього відповідного свідоцтва, тобто обов`язкову наявність встановленого на це законом дозволу у вузькому розумінні та передбаченого відповідними підзаконними нормативно-правовими актами, а саме:

- Законом України «Про вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 р. (ВВРУ. - 1999);

- Митним кодексом України;

- Угодою про вивезення та ввезення культурних цінностей (підписаною 28 вересня 2001 р. і ратифіко¬ваною Законом України від 11 січня 2006 р. № 3304-ІУ);

- Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 р. № 258, яким затверджено Інструкцію про порядок оформлення права на ви-везення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України;

- Наказом Міністерства культури і туризму Украї¬ни від 20 серпня 2008 р. № 37, яким затверджено Перелік товарів із зазначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД;

- Постановою КМУ від 21 травня 2012 р. № 436, якою затверджено Перелік культурних цінностей, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Вивезення культурних цінностей регулюється Законом України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-XIV, у розділі І (стаття 1) визначено що: «Культурні цінності - об`єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє, етнографічне та наукове значення...». Для вивезення через митний кордон таких товарів необхідно отримати в Міністерстві культури свідоцтво на право вивезення культурних цінностей, за процедурою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (на основі висновків державної музейної експертизи).

Відповідно до п. 1.6. Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N258 «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», вивезення, (тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання), культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 N 984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України». Без зазначеного свідоцтва, вивезення культурних цінностей забороняється.

Реалізовуючи виниклий кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_4 , узгодивши ціну на заздалегідь замовлене «навершя залізного спису» з особою, яка представилась як (англійською мовою) «Aaron Goldberg», на початку лютого 2024 року, але не пізніше 04.02.2024, використовуючи можливості державного оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта», перебуваючи в приміщенні відділення зазначеного оператора за адресою: Харківська обл., Чугуївський район, с. Таранівка, вул. Харківська, 43, усвідомлюючи обставини і характер незаконного переміщення культурних цінностей через митну територію України, і, прагнучи їх вивезти з України, здійснив оформлення міжнародного поштового відправлення № LK066136349UA на ім`я особи «Aaron Goldberg», за адресою: +1405-441-4665, 827 S 17th St, Chickasha, OK 73018-3905, USA.

При цьому, ОСОБА_4 , здійснюючи особисто оформлення митної декларації до вказаного поштового відправлення, на порушення встановленого законодавством України порядку переміщення товарів через митний кордон України, усвідомлюючи, що підставою для переміщення товарів є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон, з метою переміщення через митний кордон України предмету контрабанди з приховуванням від митного контролю не надав до митниці свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, тобто дозвільного документу на право переміщення через митний кордон України культурних цінностей, яким є відправлене ним «навершя залізного спису».

Крім того, ОСОБА_4 при оформленні митної декларації до вказаного поштового відправлення, намагаючись приховати від митного контролю предмет контрабанди, діючи у відповідності до заздалегідь розробленого злочинного плану, у спосіб, що утруднює виявлення зазначеного предмету, подав до митного органу як підставу для переміщення товару митну декларацію з ознаками невідповідності дійсності, оскільки в ній містилися завідомо неправдиві відомості, що підлягають обов`язковому декларуванню відповідно до законодавства з питань митної справи, та вказав в описі дані щодо відправки зазначеного товару для продажу, як «Подарунок» та зазначив у вмісті «1tip» та в графі «ТН ЗЕД» код 7205 29 00 00 (відповідно до ЗУ «Про митний тариф України» згідно з УКТ ЗЕД група 72 «Чорні метали», 7205 «Гранули та порошки з переробного та дзеркального чавуну, чорних металів, 7205 29 00 00 «інші»). Тим самим він умисно намагався приховати від митного контролю фактично наявну у поштовому відправленні до Сполучених Штатів Америки культурну цінність історичного характеру, яка представляє колекційну та музейну цінність, а саме: «навершя залізного спису».

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог законодавства України у сфері здійснення зовнішньоекономічної діяльності, визначення яких наведено у Законі України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 № 1068-XIV, у розділі І (стаття 1) та п. 1.6. Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 N 258 «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», яким передбачено вивезення, (тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання), культурних цінностей за межі митної території України лише за наявності свідоцтва на право вивезення або тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.00 N 984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України» виконав (закінчив) усі заплановані ним дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця.

Однак, довести свої злочинні дії до кінця ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 04.02.2024 в зоні митного контролю м/п «УкрПошта», Київської митниці на території АТ «Укрпошта», розташованої у м. Києві по вул. Г. Кірпи, 2, працівниками Київської митниці ДМС України міжнародне поштове відправлення № LK066136349UA було зупинене та оглянуто в зоні митного контролю. В ході митного огляду співробітниками митниці на законних підставах було виявлено та вилучено «навершя залізного спису» у кількості 1 шт., яке було вмістом міжнародного поштового відправлення № LK066136349UA.

В подальшому, 24 травня 2024 року слідчим СВ УСБУ в Харківській області на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до речей та документів поштове відправлення № LK066136349UA (поштова оболонка та вкладення) було вилучено.

Вищевказане «навершя залізного спису» має археологічне походження, містить культурну цінність історичного характеру, а також представляє колекційну та музейну цінність оскільки він виготовлений із кричного заліза методом кування та подальшої обробки з використанням технологій до індустріального періоду; даний артефакт походить з комплексу предметів озброєння у похованнях пов`язаних з обрядом кремації (спаління). Даний об`єкт автентичний, є зразком бойової холодної зброї на древку. Культурна приналежність: Пшеворська культура. Хронологічний час пам`ятки на території України І ст. до н.е. ІІІ ст. н.е.

Вказані підсумки підтверджено висновком від 05.06.2024 за № 149 держаної експертизи культурних цінностей Комунального закладу «Харківський історичний музей ім. М.Ф.Сумцова».

Таким чином ОСОБА_4 , діючи умисно, у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, спрямовані на контрабанду культурних цінностей, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив, пов`язаний з вчиненням діяння, обумовленим бажанням незаконної наживи та особистого збагачення на шкоду міжнародному авторитету України;

- корислива мета, пов`язана з порушенням встановленого порядку переміщення відповідних предметів (в даному випадку культурних цінностей) через митний кордон України, який є необхідною умовою нормальної діяльності митних органів щодо стягнення передбачених законодавством платежів, здійснення митного контролю і митного оформлення предметів;

- замах на контрабанду виявлено на стадії коли предмет контрабанди виявлено до переміщення через митний кордон України;

- суб`єктивна сторона закінченого замаху на контрабанду є усвідомленість ОСОБА_4 суспільно небезпечного характеру діяння, передбачення його суспільно небезпечних наслідків і бажання доведення початого ним злочину до кінця та настання зазначених наслідків;

- замах на злочин не доведений до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , так як злочин не був завершений всупереч бажанню останнього довести його до кінця, тобто це невдала спроба вчинення закінченого злочину;

- прямий умисел, за якого особа, не маючи відповідного свідоцтва на право вивезення культурних цінностей, тобто дозвільного документу на право переміщення через митний кордон України культурних цінностей, яким є відправлене «навершя залізного спису», усвідомлювала, що здійснює незаконне переміщення предмету культурної цінності через митну територію України і прагнула його вивезення з території України з порушенням встановленого порядку митних правил, передбачених ст. 473 Митного кодексу України.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення -злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, а саме, закінчений замах на контрабанду, тобто переміщення через митний контроль України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

Водночас встановлено, що ОСОБА_4 здійснив міжнародні відправлення №CQ062938659UA, №CQ062939314UA, №CQ062972791UA, №CQ062972862UA. Відповідно до наявних даних всередині вказаних посилок знаходиться: - компоненти до радіостанції типу «Р-105м» (Парус-3), а саме: акумулятори типу «НКП-20»; радіостанція типу «Р-105м» (Парус-3) з маркування «» та її компоненти; радіостанція типу «Р-109м» (Парус-3) з маркування «625350» та її компоненти; дротовий магнітофон типу «МН-61» серії 106 №23.

Відповідно даних Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних сил України вищевказані речі та предмети призначені для військового використання.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів в Держукспортконтролі не зареєстрований, дозвільні документи на здійснення міжнародних передач товарів не отримував.

Також, ОСОБА_4 здійснив міжнародне відправлення №LL061422577UA, всередені якого знаходиться наконечник стріли, яка відповідно до даних Київської митниці ДМС України є предметом археології та має культурну цінність.

20.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: матеріалами Київської митниці щодо складання повідомлення про кримінальне правопорушення, реєстр. вх No2446 від 03.04.2024; висновком держаної експертизи культурних цінностей Національного музею воєнної історії Слобожанщини від 31.05.2024, протоколом обшуку від 06.09.2024.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

26.09.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20.11.2024.

26.09.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20.11.2024.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000710 від 13.06.2024, до трьох місяців, тобто до 20 грудня 2024 року.

18.11.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 19.12.2024.

17.12.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710 від 13.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 333 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 20 березня 2025 року включно.

19.12.2024 строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг слідчих дій, а саме: встановити та допитати свідків, отримати відповідь на запит з Київської митниці Держаної митної служби України, вжити заходи щодо вилучення з Київської митниці ДМС України міжнародних відправлень №LL061422577UA, №CQ062938659UA, №CQ062939314UA, №CQ062972791UA, №CQ062972862UA, здійснити огляд за участю спеціаліста вмісту міжнародних відправлень №LL061422577UA, №CQ062938659UA, №CQ062939314UA, №CQ062972791UA, №CQ062972862UA, призначити судово мистецтвознавчу експертизу, повідомити підозрюваному про нову підозру, провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Слідчий зазначає, що провести вказані процесуальні дії у тримісячний строк не виявилося можливим внаслідок особливої складності провадження та необхідністю проведення інших слідчих та процесуальних дій, які були направлені на встановлення обставин та документування протиправної діяльності підозрюваного, а також через ведення активний бойових дій у Харківській області.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами продовження строку домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою продовження домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Прокурор, слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні причетність до інкримінованого злочину визнав, не заперечував щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполяв на задоволенні клопотання, підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 20.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, тобто контрабанді культурних цінностей, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження чи продовження строку його дії, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 20 березня 2025 року, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 18 листопада 2024 року, якою підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій та виконати інші процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування, не є можливим.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється або вчинення іншого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не доведений.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що він раніше не судимий, непрацевлаштований, має постійне місце проживання.

З врахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку про необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання в період часу з з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі), з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 17 лютого 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000710 від 13.06.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 із забороною покидати місце проживання в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) строком на 2 місяці в межах строку досудового розслідування до 17 лютого 2025 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) без дозволу слідчого, прокурора чи суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_6 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 17 лютого 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1