У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , погоджене із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0000978 від 16.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 ч.1 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва,громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

Встановив:

16.12.2024 у провадження Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , погоджене із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0000978 від 16.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 ч.1 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.02.2024 президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради федерації звернення про використання ЗС рф за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України

№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 12.08.2024 строком на 90 діб.

Також, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.09.2024, у громадянина України ОСОБА_4 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, встановлено, що в ході підшукання ОСОБА_4 підробітку, останній, використовуючи власний мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 в телеграм-чаті в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» отримав повідомлення від користувача, що підписаний « ОСОБА_9 », в якому останній запропонував ОСОБА_4 , за грошову винагороду у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США здійснювати підпал транспортних засобів, що відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Після отримання зазначеної пропозиції ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, а також з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомив користувачу з назвою акаунту « ОСОБА_9 », усвідомлюючи, що вказаний користувач є представником держави-агресора, про те, що готовий здійснювати підпали транспортних засобів, що відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Після чого, ОСОБА_4 , отримавши в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомлення про підтвердження від користувача з назвою акаунту « ОСОБА_9 », підшукав автомобіль марки «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 , що мав військове забарвлення. Розуміючи, що вказаний транспортний засіб відноситься до Збройних Сил України, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone 12, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 », шляхом використання застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», відправив користувачу з назвою акаунту « ОСОБА_9 » фотографію вказаного транспортного засобу марки «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 , з метою отримання підтвердження, щодо можливого підпалу вказаного транспортного засобу, на що отримав згоду від вказаного користувача.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою підготовки до вчинення кримінального правопорушення, придбав рідину для розпалювання.

Надалі, отримавши в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомлення про підтвердження від користувача з назвою « ОСОБА_9 », ОСОБА_4 , розуміючи суспільну небезпечність свого діяння, не пізніше 01 год. 49 хв., 04.09.2024 року вирушив до останнього йому відомого місця перебування транспортного засобу марки «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 .

Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_4 переконався в тому, що необхідний йому автомобіль знаходиться на місці, близько 01 год. 49 хв., 04.09.2024 року, переслідуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя злочину, а саме розпалювач та запальничку, здійснив підпал транспортного засобу марки ««Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 . Так, встановлено, що ОСОБА_4 , переслідуючи свій злочинний умисел, використовуючи рідину для розпалювання, полив нею транспортний засобів марки «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 та переконавшись, що на автомобіль потрапила необхідна кількість суміші, використовуючи завчасно підготовлену запальничку, запалив останню та підніс до автомобіля. Внаслідок вчинених дій транспортний засіб марки «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_3 загорівся. Після здійснення підпалу, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone 12, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 », провів відео зйомку кримінального правопорушення з метою подальшого звітування «замовнику» у месенджері «Telegram». Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, маючи на меті завдання шкоди основам національної безпеки України та громадської безпеки, а також переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone 12, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 » та застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» надіслав користувачу з назвою акаунту « ОСОБА_9 » відео підпалу транспортного засобу на підтвердження виконання завдання та отримання розрахунку.

В подальшому, в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 01 год. 49 хв., 04.09.2024 року, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що вказаний транспортний засіб спалахнув, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, покинув місце підпалу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

«20» вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_4 від 19 вересня 2024 року;

- протокол огляду відеозапису з бодікамери під час затримання ОСОБА_4 від 19 вересня 2024 року.

- Протокол огляду місця події від 04.09.2024 року;

- Протокол огляду від 19.09.2024 року;

- Протокол допиту потерпілого від 23.09.2024 року;

- Протокол огляду місця події від 23.09.2024 року;

- Висновок експерта №СЕ-19/11-24/55344-АВ

- Протокол тимчасового доступу до речей і документів

- Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 20.09.2024 року.

21.09.2024 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується о 23 год. 47 хв. 17.11.2024 року. Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000978 продовжено до трьох місяців, тобто до 20 грудня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського продовжено до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 грудня 2024 року. Слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000978 продовжено до шести місяців, тобто до 20 березня 2025 року.

У кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність завершити досудове розслідування до 20.11.2024 не виявляється за можливе, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- провести комплексні судові транспортно-товарознавчі, пожежно-технічні експертизи;

- провести судові експертизи матеріалів, речовин та виробів щодо вилучених предметів під час проведення оглядів місця події;

- встановити та допитати осіб, яким відомі обставини вчинення вказаного правопорушення;

- провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, в разі встановлення нових обставин;

- виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність достатніх ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обґрунтовано ймовірним є те, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним про вид та розмір покарання може почати переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Таким чином враховуючи, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що вона, усвідомлюючи невідворотність покарання та те, що у разі доведення її вини в суді, буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Крім цього, під час подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , для ухилення від можливої кримінальної відповідальності може впливати у будь-який спосіб на свідків адже враховуючи те, що в ході проведення обшуки були залучені поняті та підозрюваній надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить належної поведінки підозрюваної, не зменшить наявність зазначених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки, зважаючи на характер вчинення інкримінованих йому дій, остання не буде позбавлений можливості ухилитися від органу досудового розслідування.

Крім цього, у разі обрання відносно підозрюваної вказаних запобіжних заходів, а також запобіжного заходу у вигляді особистої поруки чи застави, підозрюваний, продовжуючи проживати на території міста Київ, під час дії таких запобіжних заходів, матиме фактично безперешкодну можливість незаконно впливати на свідків вказаного кримінального правопорушення, з метою зміни ними показів.

Прокурор, в судовому засіданні, просив задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_5 просив суд, обрати підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_6 , просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді застави, визначивши її зменшений розмір, посилаючись на те що, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є усиновленою дитиною. Про факт усиновлення дізнався нещодавно. Має матір, яка хворіє, а також малолітню сестру на утриманні.

Підозрюваний ОСОБА_4 , у скоєному розкаюється, мотивує свій протиправний вчинок, необхідністю грошових коштів для лікування матері і утримання сестри, яка теж є усиновленою дитиною в сім`ї. Фактично він є єдиним годувальником для своєї матері та сестри.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є, серед інших, видом заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, яка визначає загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_4 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Судом встановлено що, слідчим управління ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000978 від 16.09.2024, у якому 20.09.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, українцю, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, суд приходить до висновку, що є обґрунтованим наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

1.Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Цей ризик підтверджується фактом відсутності у підозрюваного постійного місця проживання. Також у підозрюваного відсутні міцні соціальні та родинні зв`язки, що сприяє переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду.

2.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Цей ризик підтверджується обізнаністю підозрюваного ОСОБА_4 щодо ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення. Відтак уникнення покарання від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій.

3.Вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик підтверджується, наступним чином, оскільки підозрюваний не має офіційного доходу/працевлаштування, єдиним способом заробітку для нього може бути продовження заняття цією протиправною діяльністю.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проте, тримання під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що ризики наведенні в клопотанні, відносно ОСОБА_4 є скоріш ймовірними, ніж з реальним ступенем дійсності настання. При цьому, ризиком у кримінальному провадженні є небажані для кримінального провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод такому кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації і таку поведінку неможливо достеменно передбачити.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Хрістова проти Болгарії», зазначив: «національні суди повинні приводити достатні аргументи, щоб виправдати суму встановленої застави. Так, серйозність обвинувачення не тільки не може бути єдиним фактором, що обґрунтовує розмір застави, вона не може бути вирішальним фактором. Так само небезпека переховування від правосуддя не може бути оціненою виключно на основі міркувань, що стосуються тяжкості покарання, яке, ймовірно, буде накладено».

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України вказані обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

Керуючись положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, враховуючи відомості про особу підозрюваного (не навчається, не працює, раніше не судимий зі слів, розкається у вчиненому, має на утриманні малолітню сестру та хвору матір) характер вчиненого кримінального правопорушення ( ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Ст. 182 Кримінального процесуального кодексу визначає критерії для визначення розміру застави за тяжкі злочини - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, суд вважає, наявні обґрунтовані та переконливі підстави для визначення йому застави у розмірі, у межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, у разі внесення застави, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти і на нього покладаються наступні обов`язки, передбачені частинами п`ятою статті 194 КПК України строком на 2 місяці, а саме:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2)прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

3)повідомляти вказаних осіб суд про зміну свого місця проживання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131,132, 176, 177, 182, 183, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

Ухвалив:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17 лютого 2025 року 23 г. 47хв.,з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що становить 211 960 гривень, які можуть бути внесені як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною (юридичною) особою на депозитний рахунок: отримувач ТУДСАУ в місті Києві, , МФО 820172, банк Державна казначейська служба України м.Київ,рахунок отримувача UA1012089 та надати документ, що це підтверджує,до Солом`янського районного суду міста Києва.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 строком на 60 днів з дня внесення застави наступні обов`язки, передбачені частинами п`ятою статті 194 КПК України , а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 2)прибувати на першу вимогу до суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1