У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рибінськ, рф, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, освітою вищою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчиненому за наступних обставин.

18 серпня 2024 року, близько 21 години 12 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем, марки «Volkswagen», моделі Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Ужгород по проспекту Свободи, зі сторони вул. Капушанська, в напрямку вул. Заньковецької, біля будинку №28, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, зі швидкістю 50 км. на год., будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виявлення перешкоди для руху, не своєчасно вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не надав перевагу в русі пішоходу, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою кутовою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу, зліва на право відносно руху автомобіля. В результаті наїзду, пішохід отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно проведеного судово-медичного дослідження, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проксимальної верхньої третини діафізу та головки малогомілкової кістки з поширенням на суглобову поверхню зі зміщенням, закритий перелом верхньо-латеральної частини тіла лівої лопатки без зміщення кісткових фрагментів та рвані рани правого ліктьового суглобу. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу під час ДТП та по давності виникнення вкладаються в час скоєння ДТП.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21-го дня і за цією ознакою згідно п.2.2.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Із технічної точки зору, водій автомобіля марки «Volkswagen», моделі Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду, з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід. Саме недотримання п. 18.1 ПДР України, з посиланням на термін «дати дорогу», недотримання яких у своїй сукупності знаходиться у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В ході судового розгляду захисником ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження, яке просив задовольнити.

Згідно, ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю за викладених в обвинувальному акті обставин, у вчиненому щиро кається, суду пояснив, що відшкодував потерпілій збитки та примирився з нею, підтримує подане клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження, просить його задовольнити. Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 передала через захисника обвинуваченого до суду нотаріально посвідчену заяву, якою фактично повідомила про примирення сторін на етапі судового розгляду та відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, повне відшкодування завданих збитків.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та добровільно відшкодування ним завданих збитків потерпілому.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, що згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше не судимий, освітою вищою, одружений та є інвалідом з дитинства 3 групи.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , а також поданої заяви потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що винна з потерпілим примирилися, завдані потерпілій збитки повністю відшкодовано.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілою та відшкодував завдані збитки, такого слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речового доказу в справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 100, 124, 284, 314, 370, 372 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, в зв`язку з примиренням винної з потерпілим

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.. 46 КК України, в зв`язку з примиренням винної з потерпілим, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 7727,28 грн. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речовий доказ: автомобіль, марки «Volkswagen», моделі Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на штраф майданчику повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23/08/2024 про накладення арешту на автомобіль, марки «Volkswagen», моделі Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_1