Справа№487/1436/25
Провадження №1-кс/487/1710/25
УХВАЛА

Іменем України

14.03.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000062 від 06.03.2025 року про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000062 звернулась до слідчого судді із клопотанням, в якому просила накласти арешт у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на тимчасово вилучене, в ході огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 6145 від 03.05.2023 р., з метою забезпечення його істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, в якості речового доказу.

У клопотанні зазначено наступне.

05.03.2025 року до Миколаі?вського РУП ГУНП в Миколаі?вськіи? області надіи?шло повідомлення від ТСЦ МАС в Миколаі?вськіи? області 4841 про те що, до них звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу переоформлення автомобіля ВАЗ 21703, д/н НОМЕР_2 , в ході перевірки документів було встановлено и?мовірні ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_4 .

05.02.2025 в ході огляду місця події вилучено свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 6145 від 03.05.2023 р.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 06.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

05.03.2025 відібрано пояснення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 має номер мобільного телефону НОМЕР_3 . ОСОБА_5 пояснив, що вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу він отримав в 2023 році під час обміну свого авто на вище вказане авто свого знайомого, більше з даного приводу йому нічого не відомо.

05.03.2025 відібрано пояснення від адміністратора ТСЦ №4841 ОСОБА_6 , остання пояснила, що 05.03.2025 до нас звернувся гр. ОСОБА_5 , який хотів переоформити автомобіль «ВАЗ 21703» д/н НОМЕР_2 , по довіреності в якій він представляв інтереси власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В ході проведення перевірки документів було встановлено ймовірні ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В зв`язку з тим, що існують підозри вважати, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 6145 від 03.05.2023 р., має ознаки підробки та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення збереження його істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, завдяки яким воно має доказове значення для кримінального провадження, необхідно застосувати один із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 131 КПК України арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статі майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення та п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасове вилучене майно може бути у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, недопускання вчинення відносно речових доказів протиправних дій.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 6145 від 03.05.2023 р., є речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки має суттєве значення для розслідування провадження і в подальших стадіях кримінального провадження може бути використаний як доказ.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, речові докази є одним із процесуальних джерел доказів. Головною умовою зберігання речових доказів визначається можливість забезпечення збереження їхніх істотних ознак і властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення для кримінального провадження.

Не накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження призведе до фактично повного знищення слідів кримінального правопорушення, а отже до неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У судове засідання прокурор не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Як видно з матеріалів клопотання, ПД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини кримінального провадження №0000062, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави вважати, що зазначене у клопотанні майно має доказове значення у кримінальному провадженні, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

У ході проведення досудового розслідування є необхідність дослідження даного майна. З метою збереження речових доказів на нього необхідно накласти арешт.

Відповідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене, в ході огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 6145 від 03.05.2023 р., із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1