У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження №0000396, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, згідно з якою просить скасувати постанову дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження №0000396, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування вимог скарги адвокат посилається на те, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження фактично нічим не вмотивована. В постанові вказано, що 01.10.2024 в чергову частину відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області звернулася із заявою ОСОБА_6 про те, що 29.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , з виду знайома їй особа умисно нанесла тілесні ушкодження її синові ОСОБА_4 , 2015 року народження. У мотивувальній частині постанови, окрім цього, зазначено, що свідків та очевидців події не встановлено, зібраних органом досудового розслідування доказів не є достатньо для розгляду справи в суді, а можливість отримання додаткових доказів шляхом проведення інших слідчих дій вичерпана, що унеможливлює проведення подальшого розслідування по факту. Вказану постанову заявник вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Зауважує, що дізнавач не допитав ні заявника ОСОБА_6 , ні її неповнолітнього ОСОБА_4 , який є потерпілим у справі, не встановив і не допитав особу, яка нанесла побої потерпілому. З незрозумілих причин дійшов до висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, не провівши жодних слідчих дій, не навів у постанові на підставі яких фактичних даних, результатів слідчих дій чи проведених експертиз у справі він зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення.

Як зазначає адвокат, враховуючи, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі та дізнавачем не вжито всього комплексу необхідних процесуальних дій для встановлення всіх обставин даного кримінального провадження та винесено постанову про закриття кримінального провадження, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив задовольнити, наголосивши, що дізнавач не провів всього комплексу необхідних слідчих дій для встановлення обставин у кримінальному провадженні, не допитав потерпілого, його законного представника, а також особу, на яку вказувала законний представник. Дізнавачем не встановлено осіб, які могли б бути очевидцями події, що відбулася у світлу пору доби.

Дізнавач СД ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно з якою просить розглянути скаргу без його участі у зв`язку з службовою необхідністю.

На вимогу слідчого судді дізнавачем до суду скеровано матеріали кримінального провадження №0000396.

Статтею 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності дізнавача, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження №0000396.

Заслухавши адвоката, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000396, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходилося кримінальне провадження №0000396, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено на підставі заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.10.2024, у якій вона просила прийняти міри до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 29.09.2024, приблизно о 18.00 год., перебуваючи на дитячому майданчику за адресою: м. Чоп, вул. Новозагородня, біля будинку №30, наніс її синові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження у вигляді ударів долонею в область вуха з правої сторони.

Постановою дізнавача СД ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 02.10.2024, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування даної події дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області було направлено ОСОБА_4 в ДСУ «Закарпатське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проходження СМЕ. 07.10.2024 отримано висновок судово-медичної експертизи, в якому зазначено, що на момент судово-медичної експертизи на тілі малолітнього ОСОБА_8 яких-небудь тілесних ушкоджень чи їх наслідків не виявлено. Встановлені консультацією спеціалістів діагнози «ЗЧМТ. Струс головного мозку? Запаморочення та порушення рівноваги. Поверхнева травма голови неуточненої локалізації, інша. Стан емоційного шоку та стресу, неуточнений» не підтверджені об`єктивними відомостями, тому згідно з приміткою п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги прийматися не можуть. Посилаючись на положення ст. 10, ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 94 КПК України, ч. 3 ст. 62 Конституції України, та враховуючи викладене, а також те, що свідків та очевидців даної події не встановлено, в зібраних органом досудового розслідування доказів не є достатньо для розгляду справи в суді, а можливість отримання додаткових доказів шляхом проведення інших слідчих дій вичерпана, що унеможливлює подальше проведення досудового розслідування по факту, дізнавач дійшов висновку про закриття кримінального провадження.

Проте з таким висновком дізнавача не можна погодитися, оскільки в порушення положень ст. ст. 2, 284 КПК України, де закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, дізнавач всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі обставини кримінального провадження.

При проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим дізнавачем закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого, дізнавача щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Зміст постанови про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки зводиться до загальних формулювань та не містить аналізу отриманих під час досудового розслідування доказів, на підставі яких дізнавач дійшов висновку про відсутність в описаній заявником події складу кримінального правопорушення. Тобто, постанова є немотивованою, такою, що винесена передчасно на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, викладених у заяві ОСОБА_6 .

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України. При цьому за загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, її прийняття дізначачем мотивовано лише цитуванням висновку судово-медичної експертизи, а також тим, що свідків та очевидців даної події не встановлено, можливість отримання додаткових доказів шляхом проведення інших слідчих дій вичерпана.

Однак, дізнавач в оскаржуваній постанові не зазначив, які саме докази зібрані та досліджені у кримінальному провадженні. Дізнавачем не надано оцінку поясненням ОСОБА_6 , хоча матеріали кримінального провадження містять її письмові пояснення від 01.10.2024, у рамках даного кримінального провадження не допитано останню та малолітнього ОСОБА_8 , а також особу, на яку вказує заявник - ОСОБА_7 .

Отже, мотивувальна частина даного рішення не містить жодних посилань на проведення будь-яких слідчих (процесуальних) дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які передували висновку про закриття кримінального провадження, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

З огляду на викладене, дізнавач без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, обставини, які викладені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не стали предметом належного їх розслідування дізнавачем.

Статтею 8 КПК України визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» від 28 жовтня 1998 року). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» від 08 липня 1999 року та «Ґюль проти Туреччини» від 14 грудня 2000 року).

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного дійшов до висновку, що при закритті кримінального провадження дізнавачем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і лише за результатами цього в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин провадження та доводів заявника.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу - задовольнити.

Постанову дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження №0000396, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1