Справа № 477/218/25
Провадження № 1-кп/477/349/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000005, по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призивом під час мобілізації на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 8 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , стосовно якого 20 вересня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області у справі № 477/2206/24, винесено рішення про видачу обмежувального припису та визначено заходи тимчасового обмеження прав обвинуваченого ОСОБА_2 строком на 6 місяців. Будучи належним чином ознайомлений з вищезазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_2 , нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду щодо заборони здійснювати вхід та перебувати в місці проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якого видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, обвинувачений ОСОБА_2 27 жовтня 2024 року, близько 10-49 години, незважаючи на винесений обмежувальний припис, прийшов до ОСОБА_3 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , де словесно ображав ОСОБА_3 та погрожував фізичною розправою.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 не виконав обмежувального припису, встановленого йому рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року у справі № 477/2206/24.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченим ОСОБА_2 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобіганню та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_2 звернувся із заявою до процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборонній Південного регіону ОСОБА_4 , згідно з якою він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_2 та його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності підтверджено захисником адвокатом ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис у вищезазначеній заяві.

Вищевказана заява узгоджується з позицією обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, під час якого він також визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000005.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт у порядку спрощеного провадження, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового провадження та підтверджуються матеріалами кримінального провадження №0000005.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , стосовно якого 20 вересня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області у справі № 477/2206/24, винесено рішення про видачу обмежувального припису та визначено заходи тимчасового обмеження прав обвинуваченого ОСОБА_2 строком на 6 місяців. Будучи належним чином ознайомлений з вищезазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_2 , нехтуючи обмежувальним приписом та обмеженнями суду щодо заборони здійснювати вхід та перебувати в місці проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_3 , переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якого видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, обвинувачений ОСОБА_2 27 жовтня 2024 року, близько 10-49 години, незважаючи на винесений обмежувальний припис, прийшов до ОСОБА_3 за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , де словесно ображав ОСОБА_3 та погрожував фізичною розправою.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 не виконав вимоги обмежувального припису, встановленого йому рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року у справі № 477/2206/24.

Внаслідок вказаних дій обвинуваченим ОСОБА_2 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобіганню та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

З огляду на вищезазначене ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису.

У кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 390-1 КК України потерпілі відсутні.

Суд, враховуючи заяву обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього матеріали та матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений статтею 390-1 КК України, а саме: умисно не виконав обмежувальний припис і його дії органом досудового розслідування кваліфіковано вірно.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , є визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який належить до кримінальних проступків, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не має, негативно характеризується за місцем проживання та служби, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому.

Санкцією статті 390-1 КК України передбачене покарання у виді карається пробаційним наглядом на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, та враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 390-1 КК України, що є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Речовим докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 369-370, 371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 не обирався.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку суду, з урахуванням вимог, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1