Провадження № 1-кп/161/472/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0002253 від 23.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Яблунька Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні малолітню дитину, 30.01.2021 року, є інвалідом другої групи,

раніше не судимого, -

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у жовтні 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у селі Висоцьк Сарненського району Рівненської області, маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи, а саме написавши SMS-повідомлення невстановленій особі акаунту « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Telegram», з якою заздалегідь домовився про виготовлення посвідчення водія за обумовленою ціною.

При цьому, ОСОБА_4 , розуміючи, що вказане посвідчення водія буде підроблене, вчинив пособництво у цьому, надавши свої особисті анкетні дані та фото для внесення відомостей у посвідчення водія, яке надає право керування транспортним засобом.

На виконання вказаної домовленості, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 17 жовтня 2022 року, перебуваючи у селі Висоцьк Сарненського району Рівненської області, через поштове відправлення «Нової Пошти», ОСОБА_4 отримав підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , що видане на його ім`я, категорії водіння ОСОБА_7 та є документом, який посвідчується та видається установою, яке останній отримав з метою його подальшого використання.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/103-22/10290-ДД від 28 листопада 2022 року, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились в пособництві, наданні засобів іншим співучасникам злочину у підробленні посвідчення водія, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , 22 листопада 2022 року, близько 15 години 25 хвилин, перебуваючи на території дорожнього укріпленого контрольно-пропускного пункту із озброєною охороною №БП-В1/3/07, що розташований на автодорозі №Р-14 зі сполученням місто Луцьк село Дольськ по вулиці Ківерцівській у місті Луцьку, завідомо знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 є підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, пред`явив вказане посвідчення на попередню вимогу поліцейському взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Волинській області ДПП рядовому поліції ОСОБА_8 , чим використав завідомо підроблене посвідчення водія.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/103-22/10290-ДД від 28 листопада 2022 року, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінального правопорушення. Дійсно, в обвинувальному акті вірно вказаний час, спосіб та місто скоєного. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як своїми умисними протиправними діями, які виразились в пособництві, наданні засобів іншим співучасникам злочину у підробленні посвідчення водія, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України та що своїми умисними протиправними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно досудової доповіді ДУ «Центр Пробації», ФДУ «Центр Пробації» у Волинській області Камінь-Каширського районного сектору №3, вважають ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику, вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, 2021 року народження, є інвалідом 2 групи внаслідок отримання закритої черепно мозкової травми (контузія, каліцтво) при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях за час захисту Батьківщини, є Учасником бойових дій, характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії, нетяжких, наслідків для суспільства від них не настало.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Так, згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_4 є особою молодого віку, усвідомив незаконність вчинених ним дій, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню доньку, є інвалідом 2 групи внаслідок отримання закритої черепно мозкової травми (контузія, каліцтво) при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях за час захисту Батьківщини, є Учасником бойових дій з 07.02.2020 року, характеризується позитивно, тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, є особою молодого віку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу в доход держави.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Цивільні позови не заявлено.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2022 року.

Речові докази, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 , яке поміщено до сейф-пакету, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «Теcno»-вважати повернутим ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведення експертизи у розмірі 1321,46 грн.

Керуючись ст. ст. 127-129, 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.358 та ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді сплати штраф в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн;

-за ч. 5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді сплати штрафу в доход держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) грн;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді у вигляді сплати штрафу в доход держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) грн;

Цивільні позови не заявлено.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2022 року.

Речові докази, а саме: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 , яке поміщено до сейф-пакету, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «Теcno»-вважати повернутим ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведення експертизи у розмірі 1321,46 грн.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя: