Єдиний унікальний номер 151/66/17
Номер провадження 1-кс/142/6/24
У Х В А Л А

іменем України

10 грудня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Піщанка заяву обвинуваченої в кримінальному провадженні ОСОБА_3 про відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000107 від 05 липня 2016 року при розгляді справи №151/66/17, -

ВСТАНОВИВ :

25 жовтня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла заява обвинуваченої в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000107 від 05 липня 2016 року при розгляді справи №151/66/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2024 року вказану заяву про відвід передано для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Піщанського районного суду від 28 жовтня 2024 року заяву обвинуваченої в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000107 від 05 липня 2016 року при розгляді справи №151/66/17 призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 30 жовтня 2024 року в приміщенні Піщанського районного суду Вінницької області. Витребувано для огляду матеріали кримінального провадженні з ЄУН 151/66/17, яке перебуває у провадженні судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 .

Заява про відвід судді, подана обвинуваченою ОСОБА_3 , обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_4 не зацікавлений розглянути справу справедливо та неупереджено. Зазначає, що суддею не розглянуто її заяву про повернення обвинувального акту прокурору, також відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того зазначає, що в підготовчому судовому засіданні 25 вересня 2024 року, суддя ОСОБА_4 при встановленні особи її чоловіка ОСОБА_5 , на пред`явлене пенсійне посвідчення, вказав, що то пластикова картка «Ощад Банку». Також, вказує, що при розгляді кримінального провадження ЄУН 151/66/17 суддя не звернув увагу, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема відсутня печатка органу який здійснював процесуальне керівництво та до обвинувального акту додано реєстр матеріалів, в якому відсутні дані про дії слідчого під час досудового розслідування. Також вказує, що 25 вересня 2024 року вона заявила відвід прокурору ОСОБА_6 , який протягом тривалого часу переслідує її сім`ю, та тричі змінював обвинувальний акт. А тому вона вважає, що суддя ОСОБА_4 навмисно закриває на всі порушення очі та на сфальсифіковану справу, суддя ОСОБА_4 перебирає на себе обов`язки слідчих та прокурорів, у зв`язку з чим просить відвести суддю Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від розгляду справи №151/66/17.

Згідно із частиною 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будь-яких пояснень не надав.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просив провести розгляд заяви про відвід у його відсутності.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник, адвокат ОСОБА_7 в судове засіданні не з`явилися, в заяві про відвід обвинувачена заявляла про слухання справи у її та захисника відсутності, заяву підтримала та просила відвести суддю ОСОБА_4 від подальшого розгляду кримінального провадження.

Інші особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, в судове засідання для розгляду заяви про відвід судді не з`явилися, що не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши заяву обвинуваченої в кримінальному провадженні ОСОБА_3 про відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000107 від 05 липня 2016 року при розгляді справи ЄУН 151/66/17 суд, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.80 КПК України вказує, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Судом встановлено, що підставами для подання обвинуваченою ОСОБА_3 заяви про відвід судді ОСОБА_4 стало те, що, зокрема, суддею не розглянуто її заяву про повернення обвинувального акту прокурору, також відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до статтею 321 КПК України визначено, що головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, зокрема, забезпечує, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Стосовно доводів заявника, обвинуваченої ОСОБА_3 щодо нерозгляду суддею ОСОБА_4 її заяви про повернення обвинувального акту прокурору, суд наголошує заявнику, що належним способом захисту своїх прав, передбаченим для учасників справи у випадку незгоди із процесуальним рішенням судді, є оскарження судових рішень у визначеному законодавством порядку.

Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

З матеріалів кримінального провадження ЄУН 151/66/17 вбачається,що ухвалою судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 від 15 вересня 2023 року прийнято до свого провадження кримінальне провадження № 151/66/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, призначено у кримінальному провадженні № 151/66/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України підготовче судове засідання.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, на даний час підготовче провадження в кримінальному провадженні ЄУН 151/66/17 не закінчене, ухвалу про призначення судового розгляду в кримінальному провадженні не постановлено, таким чином доводи заявника, обвинуваченої ОСОБА_3 щодо нерозглянутої її заяви про повернення обвинувального акту прокурору не може бути підставою для відводу судді, оскільки заява містить лише припущення про існування обставин неприйняття суддею процесуального рішення.

Разом з тим встановлено, що ухвалою суду від 20 лютого 2024 року в справі ЄУН 151/66/17 відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, також ухвалою суд від 25 вересня 2024 року відмовлено в задоволені заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід прокурору ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 05 липня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України.

Таким чином вбачається, що доводи обвинуваченої в цій частині заяви про відвід судді ОСОБА_4 фактично зводяться до припущень щодо їх можливої упередженості та незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду кримінального провадження ЄУН 151/66/17.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 01 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, як неодноразово зазначав Верховний Суд, сама по собі незгода сторони з процесуальними рішеннями судді у справі, що розглядається, або в іншій справі, за відсутності інших фактів упередженості, не може бути підставою для відводу. До такого висновку, зокрема, прийшов Верховний Суд в своїй ухвалі від 12 серпня 2024 року у справі № 464/7111/14-к.

Також заявник, обвинувачена ОСОБА_3 вказує, що суддя ОСОБА_4 навмисно закриває на всі порушення очі та на сфальсифіковану справу, суддя перебирає на себе обов`язки слідчих та прокурорів.

Суд зазначає, що у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявником, обвинуваченою ОСОБА_3 не наведено фактів прояву суддею Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність при розгляді скарги, а заява містить тільки припущення.

Суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Якщо для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, такий суддя зобов`язаний заявити самовідвід від участі в розгляді справи в такому випадку.

Відповідно до ст. 5, ст. 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення по справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко та Мартиненко проти України», «Веттштайн проти Швейцарії»), неупередженість судді при розгляді справи презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, тобто простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази.

Виходячи з вищенаведеного, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід має бути вмотивований, тобто містити відповідні аргументи та докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, заявлений обвинуваченою в кримінальному провадженні ОСОБА_3 відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 при розгляді справи №151/66/17 не підтверджений жодними доказами, які б свідчили про наявність підстав, що передбачені зазначеними вище нормами кримінального процесуального закону та обґрунтованих доводів про упередженість судді та його заінтересованості у результатах даної справи, в зв`язку з чим приходжу до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченої в кримінальному провадженні ОСОБА_3 про відвід судді Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000107 від 05 липня 2016 року при розгляді справи №151/66/17, відмовити.

Матеріали кримінального провадження ЄУН 151/66/17за обвинуваченням ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України повернути судді ОСОБА_4 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя :