№ 143/190/24
ВИРОК

Іменем України

11.04.2025р. м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище Вінницького району Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 03.01.2024 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишнівка Погребищенського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України,-

встановив:

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.03.2018 року у справі №143/237/18, яке набрало законної сили 13.04.2018 року, ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% (із розрахунку на кожну дитину) прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаного рішення суду, будучи ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дітей, всупереч вимогам ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, будучи фізично здоровою та працездатною особою, незважаючи на відповідні попередження державного виконавця, починаючи з грудня місяця 2021 року по теперішній час жодних дій, спрямованих на виконання рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.03.2018 року, не вжив.

При цьому ОСОБА_4 , будучи засудженим 28.10.2022 року за ч.1 ст.164 КК України до 100 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став, офіційно на роботу не працевлаштувався, на обліку в Погребищенському відділі Вінницької філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував та не перебуває. Маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти на утримання дітей не сплачував, тобто добровільно рішення суду не виконує, що в свою чергу, поряд з іншими обставинами свідчить про злісність його діянь, спрямованих на ухилення від сплати аліментів.

Таким чином, ОСОБА_4 в період з 01.10.2022 року по 31.12.2023 року умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4937 грн. 23 коп., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 21158 грн. 50 коп., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 21158 грн. 50 коп., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі 21158 грн. 50 коп., що призвело до виникнення заборгованості з виплати аліментів за вказаний період в розмірі 68412 грн. 73 коп., що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його скоєння, докази щодо фактичних обставин справи не оспорював. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати. Також пояснив, що він офіційно не працевлаштований, до центру зайнятості не звертався. Стверджує, що упродовж розгляду справи в суді частково погасив заборгованість по аліментам, сплативши законному представнику потерпілих ОСОБА_5 16000 грн. 00 коп.

Законний представник потерпілих ОСОБА_5 повідомила, що вона не оспорює фактичних обставин кримінального провадження. А також підтвердила, що отримала від ОСОБА_4 16000 грн. 00 коп. в порядку погашення заборгованості по аліментам. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку повністю, його показання відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, його позиція є добровільною та істинною, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням процесуальних рішень та документів щодо долі речових доказів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та законний представник потерпілих правильно розуміють зміст встановлених під час дізнання обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений надав правдиві показання щодо фактичних обставин справи, які узгоджуються з обставинами, встановленими в процесі дізнання та наведеними в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.

Його дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно із ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку; ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо; в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимим; на обліку у лікаря- психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.66 КК України суд визнає щире каяття та часткове погашення заборгованості по аліментам.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги суспільну небезпечність діяння обвинуваченого та обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір заборгованості по аліментам, що становить 68412 грн. 73 коп., суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Призначення зазначеного покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з IV кварталу 2022 року по IV квартал 2023 року стосовно ОСОБА_4 в паперовому вигляді на 1 аркуші, на підставі п.7 ч.9 ст.100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 371, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Речовий доказ по справі, а саме відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з IV кварталу 2022 року по IV квартал 2023 року стосовно ОСОБА_4 в паперовому вигляді на 1 аркуші, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя