Житомирський апеляційний суд
Справа №274/9123/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/727/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

власників майна: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника власника

майна ОСОБА_6 -

адвоката: ОСОБА_8

представника власника

майна ОСОБА_7 -

адвоката: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000064,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064.

Накладено арешт на майно із забороною користування та розпорядження майном, в тому числі на:

- мобільний телефон марки Ірhone 14 червоного кольору, який вилучено та упаковано до спец пакету № РSР0018865, володільцем якого є ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- мобільний телефон марки Ірhone 13, серійний номер НОМЕР_1 та частину паперу з рукописним текстом цифр « НОМЕР_2 », які вилучено та упаковано в спец пакет № РSР0018867, володільцем яких є ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна та додатки до нього доводять необхідність накладення арешту у виді тимчасового позбавлення прав на розпорядження та користування вказаним майном з метою забезпечення його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні та потреби досудового розслідування виправдовують застосування арешту на це майно.

В апеляційній скарзі представника власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині арешту мобільного телефону IPhone 14 червоного кольору, який належить ОСОБА_6 .

Вважає, що у постанові прокурора про визнання вказаного телефону речовим доказом, не вказано які саме сліди злочину він містить.

Стверджує, що в протоколі обшуку і в ухвалі слідчого судді не вказано ідентифікуючі ознаки цього мобільного телефону.

Зазначає, що прокурором не надано доказів про призначення будь-яких експертиз, хоча він у розпорядженні органу досудового розслідування знаходиться 10 днів.

В апеляційній скарзі представника власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині арешту мобільного телефону IPhone 13, який належить ОСОБА_7 та частину паперу з рукописним текстом цифр «5189».

Вважає, що у постанові прокурора про визнання вказаного телефону та частини паперу речовим доказом, не вказано які саме сліди злочину вони містить та яке значення мають для досудового розслідування.

Зазначає, що вказаний мобільний телефон та частина паперу до цього часу слідчим не оглянуті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників та власників майна, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому вказаною нормою закону арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000064 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ст. 336 КК України.

Як вважає сторона обвинувачення 05.11.2024 року до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 подано заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 14. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за встановленою Постановою КМУ № 675 від 07.06.2024 формою.

В обґрунтування вказаної заяви долучено засвідчену копію Висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «ЦРЛ Бердичівського району» № 124 відносно ОСОБА_13 - дружини ОСОБА_12 , підписаного головою комісії ОСОБА_6 та іншими членами комісії, який має ознаки фіктивності та не відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, заступник голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 та інші члени комісії, яким достовірно відомо про порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також перелік документів, які повинні надаватися комісії при прийнятті відповідного рішення, незважаючи на вищевказаний факт, а також відсутність у вказаному висновку інформації про те, що ОСОБА_13 є особою, яка потребує постійного догляду, а відтак не може здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, усупереч положенням п. 14 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", погодилися із наданням ОСОБА_14 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, сприяючи таким чином в ухиленні останнього від мобілізації.

Слідство також вважає, що випадки сприяння ухиленням військовозобов`язаним від військової служби під час мобілізації, шляхом підроблення медичної документації головою ЛКК КНП "ЦРЛ Бердичівського району" можуть бути непоодинокими.

На підставі ухвал слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.2024 року були вилучені речі, на які прокурор просить накласти арешт.

Постановою прокурора від 26.11.2024 року, вказані речі визнано речовими доказами.

Слідчий суддя на переконання апеляційного суду в повній мірі не врахував зазначені обставини та вимоги Закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, критерії за якими дане майно (мобільні телефони) є речовим доказом та має відношення до кримінального провадження не вказав.

На переконання колегії суддів, в клопотанні прокурора про арешт майна не обґрунтовано, чому вилучені мобільні телефони визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні, яке доказове значення вони мають як речовий доказ та не вказано, яким критеріям визначеним у ст.98 КПК України телефони відповідають.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися, як належне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно, а застосований підхід та висновки слідчого судді: «вказана форма арешту не є надмірно обтяжливою, є розумною, співрозмірною, суттєвих шкідливих наслідків не вбачається», надає можливість вилучати будь в кого та будь яке майно, що не є належною правовою процедурою та може вважатися свавільним.

Апеляційний суд враховує, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про незаконні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (експертизи фіктивності висновку ЛКК, показання свідків, результати НСРД, тощо), а усі обґрунтування клопотання про арешт мобільних телефонів ґрунтуються виключно на припущеннях про можливі неправомірні дії.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , чи іншим особам у кримінальному провадженні № 0000064 від 13.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ст. 336 КК України не повідомлено про підозру, орган досудового розслідування лише припускає, що мало місце вчинення кримінального правопорушення.

Натомість слідчий суддя задовольнивши повністю клопотання прокурора про арешт майна, застосувавши найбільш обтяжливий спосіб арешту, вилучивши мобільні телефони, які є носієм важливої інформації для власників, в тому числі і конфіденційної, чомусь вказує, що «вказана форма арешту не є надмірно обтяжливою, є розумною, співрозмірною, суттєвих шкідливих наслідків не вбачається», хоча власників майна позбавлено права вільно володіти, розпоряджатися, користуватися цим майном.

Не враховано слідчим суддею і вимоги ст. 168 КПК України, а саме те, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Як вбачається з матеріалів провадження, власники добровільно надали свої мобільні телефони слідчому, розблокували їх та надали можливість оглянути (доказів протилежного не надано), натомість сторона обвинувачення можливістю їх огляду з залученням спеціаліста та виготовленням копії інформації, яка має відношення до кримінального провадження не скористалася, експертизи на час розгляду апеляційним судом скарги не призначалися.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що арешт мобільних телефонів, застосовано слідчим суддею необґрунтовано та безпідставно, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, в частині накладення арешту на мобільні телефони, а тому вона, в цій частині підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання.

Що стосується доводів представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 щодо скасування арешту з частини паперу з рукописним текстом цифр «5189», то вони не підлягають задоволенню, оскільки представник жодних доводів про незаконність вилучення та арешту цього майна в апеляційній скарзі не зазначає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000064 в частині арешту мобільного телефону марки Ірhone 14 червоного кольору, який належить ОСОБА_6 та мобільного телефону марки Ірhone 13, серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт мобільного телефону марки Ірhone 14 червоного кольору, який належить ОСОБА_6 та мобільного телефону марки Ірhone 13, серійний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: