н/п 1-кс/490/1279/2025
Центральний районний суд міста Миколаєва
У Х В А Л А

26 березня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0000357 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю: заявника - потерпілого ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 ,

встановив:

Під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, потерпілий ОСОБА_3 заявив відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0000357 від 15.07.2019, справа № 490/11461/23 (провадження № 1-кп/490/880/2023).

Заявник ОСОБА_3 відвід обґрунтував тим, що він не довіряє судді ОСОБА_4 , оскільки під головуванням зазначеного судді було постановлено вирок щодо нього та виправдано. Крім того, наразі у суді в провадженні перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, де він є потерпілим. Недовіра до судді зумовлена тим, що у зазначеному кримінальному провадженні до суду надійшов обвинувальний акт стосовно двох осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яких звинувачено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, потерпілим у вказаному провадженні є ОСОБА_3 . Під час судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 проходить службу в лавах ЗСУ, що стало підставою для зупинення провадження. Тим часом, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було ухвалено вирок, визнано його винуватим та призначено покарання, застосовано звільнення від відбування покарання та визначено іспитовий строк один рік. Указаний вирок вважає занадто м`яким, що стало підставою для його оскарження, разом з тим під час перегляду судового рішення вищими інстанціями вирок залишено без змін. Згодом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив інше кримінальне правопорушення - самовільне залишення військової частини, що стало підставою для поновлення судового провадження. Вважає, що зупинення судового провадження призвело до затягування судового розгляду; крім того, перед ним досі ніхто з обвинувачених не вибачився, викрадене майно йому не повернуто. У сукупності наведене свідчить про наявність у судді ОСОБА_4 конфлікту інтересів, що зумовлює недовіру до судді ОСОБА_4 і є обґрунтуванням заяви про відвід судді.

Представник заявника потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 погодився із обґрунтуванням заяви про відвід; зазначив про існування підстав для відводу судді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що наведені підстави для відводу судді не є такими, що передбачені КПК України, та дають підстави відвести суддю, разом з тим щодо вирішення питання по суті поклався на розсуд суду.

Прокурор у судове засідання не прибув; причини неявки не повідомив; про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судове засідання не прибув; причини неявки не повідомив; про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суддя ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду заяви про відвід повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

У провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва у складі судді ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000357 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; потерпілим у кримінальному провадженні є ОСОБА_3 .

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 та ОСОБА_8 обвинувачуються у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , викладеного в обвинувальному акті, 14.07.2019, близько 20:00, за адресою: АДРЕСА_1 , у потерпілого ОСОБА_3 було відкрито викрадено велосипед марки «КМТ», під час викрадення майна потерпілому нанесено легкі тілесні ушкодження.

Згідно з ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.09.2022, суддя ОСОБА_4 заявляв самовідвід від розгляду кримінального провадження №0000357, обґрунтовуючи це тим, що у нього в провадженні перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , що, на його думку, могло породити сумніви у його неупередженості; у задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.11.2023 під головуванням судді ОСОБА_4 кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було зупинено, через перебування останнього у лавах ЗСУ.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2024 під головуванням судді ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_8 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Інформація з відкритого доступу https://reyestr.court.gov.ua/Review/118029416.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30.07.2024 апеляційну скаргу потерпілого залишено без задоволення; вирок залишено без змін. Інформація з відкритого доступу https://reyestr.court.gov.ua/Review/120740778.

Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2024 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2024 та на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 30.07.2024 відмовлено. Інформація з відкритого доступу https://reyestr.court.gov.ua/Review/124005226.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.03.2024 під головуванням судді ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 виправдано у зв`язку з недоведенням вчинення ним кримінального правопорушення. Інформація з відкритого доступуhttps://reyestr.court.gov.ua/Review/118259215#.

На запит Центрального районного суду м. Миколаєва під головуванням судді ОСОБА_4 від 19.04.2024 та повторний запит від 12.09.2024 було отримано відповідь командира військової частини НОМЕР_1 щодо проходження служби військовим ОСОБА_5 . Відповідно до отриманої інформації від 30.10.2024 ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Відповідними повідомленням від 28.11.2024 учасників судового провадження повідомлення про наступну дату судового розгляду - 16.01.2025. У подальшому розгляд справи було відкладено; наразі провадження триває.

Потерпілий ОСОБА_3 заявив судді ОСОБА_4 відвід від розгляду кримінального провадження №0000357 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, справа № 490/11461/23 (провадження № 1-кп/490/880/2023) , мотиви якого наведено вище.

Відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та за наявності яких він не може брати участі у кримінальному провадженні є: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості судді.

Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93).

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Заявляючи відвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, заявник повинен обґрунтувати обставини, які можуть свідчити про упередженість судді.

Фактично посилання заявника - потерпілого ОСОБА_9 зводяться до його незгоди із судовим рішенням; тривалим судовим розглядом, зумовленим зокрема зупиненням кримінального провадження через перебування обвинуваченого у лавах ЗСУ; неповерненням належного йому майна, яке було у нього викрадено; не принесення йому вибачення обвинуваченими.

Зважаючи на те, що незгода учасника судового провадження з процесуальними рішеннями судді за законом не може бути підставою для відводу, такі посилання заявника не утворюють підстав для відводу судді ОСОБА_4 .

Крім того, інші обґрунтування заявника щодо відводу судді ОСОБА_4 , як то тривалий розгляд справи, неповернення викраденого майна не є такими що можуть зумовлювати підстави для відводу суду, визначені чинними приписами КПК України.

Таким чином, під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 не було доведено наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді ОСОБА_4 , що є підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 370 - 372, 376 КПК України, суд

постановив:

- у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0000357 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, справа № 490/11461/23 (провадження № 1-кп/490/880/2023) - відмовити;

Ухвала набирає законної сили в момент її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1