Провадження № 1-кс/389/824/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м.Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, на утриманні осіб не має, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 26.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, 02.10.2024 подав до суду дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів. Вказане клопотання подано одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , яке ухвалою слідчого судді від 02.10.2024 було задоволено.

На обґрунтування клопотання вказав, щодосудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 проходив військову підготовку на кафедрі військової підготовки ІНФОРМАЦІЯ_2 у 2022 році. Крім того, ОСОБА_4 проходив навчальні збори з 20.06.2022 по 23.07.2022 на вказаній кафедрі. За їх результатами 23.07.2022 ОСОБА_4 склав присягу на вірність Українському народові. Згідно з наказом Міністерства оборони України (по особовому складу) №768 від 23.08.2022 ОСОБА_4 присвоєно військове звання «молодший лейтенант запасу (резерву)». Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов?язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_4 зарахований у запас ІНФОРМАЦІЯ_3 18.11.2022 відповідно до ст.18 п.1 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу».

В подальшому, 04.12.2023 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії (надалі ВЛК). Та за результатами проходження ВЛК він визнаний придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України, про що 04.12.2023 складено відповідну довідку №109/33/853.

04.12.2023 ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено зміст повістки на відправку та повідомлено про необхідність його прибуття о 09:00 год 18.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для відправки до команди військової академії м.Одеси ВОС №702100 для проходження військової служби, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, одразу після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Реалізуючи вказаний умисел, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, будучи, відповідно до довідки №109/33/853 від 04.12.2023, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_4 , 04.12.2023 (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , отримав повістку на відправку, однак не з?явився о 09:00 год 18.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , для відправки до команди військової академії м.Одеси ВОС №702100 для проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, умисно, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов?язаного, та довідки №109/33/853 від 04.12.2023 придатним за станом здоров?я до проходження військової служби, та належним чином попередженим про необхідність прибуття о 09:00 год 18.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , для відправки до команди військової академії м.Одеси ВОС №702100 для проходження військової служби, також будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не повідомивши поважні причини, не з?явився на відправку для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 скоїв ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, тобто злочин, передбачений ст.336 КК України.

16.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, а саме: 16.02.2024 ОСОБА_7 (бабусі) та ОСОБА_8 (дідусю), близьким родичам у відповідності до п.1 ч.1 ст.3 КПК України, із застосуванням відео фіксації, оголошено про підозру ОСОБА_4 (онуку), у вчиненні ним злочину передбаченого ст.336 КК України; 16.02.2024 на адресу місця проживання та реєстрації ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 у відповідності до ст.278, 135, 136 КПК України скеровано поштою (замовним листом) повідомлення про підозру у скоєнні ним злочину передбаченого ст.336 КК України; 16.02.2024 голові Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_9 направлено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.336 КК України, для подальшого повідомлення та вручення останньому.

Таким чином, згідно з ч.1 ст.42 КПК України вжиті всі заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Оглядом предметів - документів отриманих у відповідь на запит, за результатами перевірки по факту ухилення від військової служби під час мобілізації ОСОБА_4 , серед яких наявні: копія розписки про отримання повістки на відправку з підписом ОСОБА_4 ; копія довідки військово-лікарської комісії №109/33/853 від 04.12.2023 згідно якої ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби; копія атестаційного листа №768 від 23.08.2022 згідно з яким ОСОБА_4 присвоєно військове звання «молодший лейтенант запасу (резерву)»; копія тимчасового посвідчення військовозобов?язаного ОСОБА_4 ; копія довідки про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації №249 від 01.09.2023 відповідно до якої ОСОБА_4 надано відстрочку до 13.12.2023.

Допитом як свідка ОСОБА_10 , який показав, що перебуває на посаді заступника начальника - начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також те, що молодший лейтенант запасу ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу з 18.11.2022. У зв`язку з навчанням, останньому було надано відстрочку від мобілізації відповідно до ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном шість місяців з 14.06.2023 по 13.12.2023. У зв?язку з закінченням терміну дії відстрочки, 15.11.2023 та 16.11.2023 ОСОБА_4 було здійснено телефонний дзвінок та повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04.12.2023 ОСОБА_4 з`явився за викликом та отримав направлення для проходження ВЛК. Цього ж дня по завершенню медичного огляду, останнього було визнано придатним до військової служби. У зв?язку з відсутністю підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, 04.12.2023 ОСОБА_11 у його присутності вручила ОСОБА_4 повістку на відправку по мобілізації на 18.12.2023 до військової академії м.Одеси, згідно з якою він повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 18.12.2023 на 09:00, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . У зазначений час ОСОБА_4 не прибув, не проінформував щодо наявності поважних причин не прибуття, на телефонні дзвінки не відповідав.

Допитом як свідка ОСОБА_11 яка показала, що вона перебуває на посаді головного спеціаліста відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 , та надала аналогічні показання що і свідок ОСОБА_10 .

Допитом в якості свідка ОСОБА_12 який показав, що він проходить стажування в СПД №l (смт Олександрівка) ВП №1 (м.Знам?янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, а саме у слідчому відділенні. 16.02.2024 він спільно зі слідчим СВ ОСОБА_13 поїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою вручення даним слідчим повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ст.336 ККУ. Так як встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не представилось можливим, слідчий ОСОБА_14 оголосив дане повідомлення дідусю та бабусі ОСОБА_15 , які проживають за вищевказаною адресою та по якій зареєстрований ОСОБА_4 . Це відбувалось у його присутності так як він є стажером, та це було необхідно для виконання плану стажування в слідчому відділенні. Зазначені особи відмовились отримувати повідомлення та сказали відправити їм його поштою. Після цього, вони поїхали до СПД №1 (смт Олександрівка).

Допитом як свідка ОСОБА_7 яка показала, що за адресою її проживання ( АДРЕСА_1 ) заресстрований її онук ОСОБА_4 , з 2018 року, однак жодного дня там не проживав. Їй відомо, що він перебуває у місті Києві, де навчався. Точної адреси проживання їй не відомо, жодних стосунків з онуком не підтримує, телефону його не має. З приводу ухилення ОСОБА_4 від мобілізації вона нічого пояснити не може, так як не володіє даною інформацією.

Допитом в якості свідка ОСОБА_8 який надав аналогічні показання як свідок ОСОБА_7 .

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 слідчим покладається обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, яке класифікується як нетяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 5 років та встановлення під час досудового слідства наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий вважає недоцільним та у разі їх застосування вважає, що неможливо буде запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та вказав, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім. ОСОБА_4 ухилився від досудового розслідування, внаслідок чого перебував у розшуку, слідчим суддею на його затримання був наданий дозвіл. На підставі ухвали слідчого судді його затримано та доставлено до суду. ОСОБА_4 не призивався на військову службу під час мобілізації, та з 04.12.2023 по теперішній час не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту із зобов`язанням з`являтись до слідчого та до суду за кожним викликом. Захисник підозрюваного вказав, що ОСОБА_4 про те, що стосовно нього відкрите кримінальне провадження №0000076 від 26.01.2024 за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації дізнався в момент затримання. Зазначені у клопотанні та долучені до нього докази не підтверджують умисел підозрюваного на ухилення від призову. Так, дійсно він ходив до ТЦК за місцем реєстрації, де повідомив про свої зміни у своєму стані. Був там і в грудні 2023 року, де йому працівники щось давали підписати. Він вказував, що проживає в Києві, називав адресу, де проживав весь цей час до затримання, вільно пересуваючись по всьому місту, жодних викликів, дзвінків, повідомлень йому не надходило. Також ОСОБА_4 не знав і про існування підозри. Жодних доказів, що ОСОБА_4 був обізнаний про наявність кримінального провадження та необхідність явки до слідчого чи суду матеріали клопотання не містять, а отже говорити про ухилення особи та його переховування від слідства неможливо. Підозра є необґрунтованою. Вказані слідчим ризики не доведені в мірі достатній для застосування запобіжного заходу. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, так як є молодим хлопцем, має батьків, дідуся і бабусю, має постійне місце проживання в місті Києві та роботу. Тяжкість покарання не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надати документи, на підтвердження фактичного проживання у місті Києві, з місця його роботи та які характеризують його особу ОСОБА_4 позбавлений можливості, у зв`язку з його затриманням та негайним доставленням до суду для розгляду даного клопотання, яикй є територіально віддаленим від Києва. Для того, щоб зібрати такі документим та передати їх до суду необхідний певний час.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положенями ст.178 КПК України передбачено, що вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й особисте зобов`язання.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування за матеріалам кримінального провадження №0000076 від 26.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

16.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України. Слід відзначити, що підозру ОСОБА_4 повідомлено наступним чином: 16.02.2024 ОСОБА_7 (бабі) та ОСОБА_8 (діду), близьким родичам відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КПК України, із застосуванням відеофіксації, оголошено про підозру ОСОБА_4 (онуку), у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.336 КК України; 16.02.2024 на адресу місця проживання та реєстрації ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 відповідно до ст.278, 135, 136 КПК України скеровано поштою (замовним листом) повідомлення про підозру у скоєнні ним злочину, передбаченогост.336 КК України; 16.02.2024 голові Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області направлено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.336 КК України, для подальшого повідомлення та вручення останньому.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у спосіб, передбачений чинним Кримінальним процесуальним кодексом України і він, відповідно до ст.42 КПК України, набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, постановою слідчого від 21.03.2024 його було оголошено в розшук.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01.04.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу до Знам`янського міськрайонного суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

01.10.2024 термін дії вказаної ухвали закінчився, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.10.2024 вдруге за клопотанням слідчого надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу до Знам`янського міськрайонного суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На виконання вказаної ухвали слідчого судді, ОСОБА_4 25.03.2025 о 07:30 год затримано.

Сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, які вивчені слідчим суддею, свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України. Їх аналіз вказує на те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного зі злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, а отже існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Слід відзначити, що на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не входить в обговорення питань про наявність або відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, достатності або відсутності зібраних у справі доказів, їх належності та допустимості для доведеності або недоведеності обвинувачення.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням наявності долучених до клопотання доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного, слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, який класифікуються як нетяжкий злочин, за який передбачено покарання строком до 5 років позбавлення волі. Також судом з`ясовано, шо ОСОБА_4 , офіційно не працює (протилежного не доведено), не одружений, на утриманні будь-яких осіб не має, має постійне місце проживання, але в помешканні проживає сам, що вказує на відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, та може свідчити про ймовірність переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. До того ж, ОСОБА_4 був оголошений в розшук у межах цього кримінального провадження та судом було надано дозвіл на його затримання.

Отже, наведені фактори з високою ймовірністю вказують на те, що ОСОБА_4 може намагатися переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

Водночас, ризик впливу на свідків з метою зміни ними показань на свою користь, слідчий суддя вважає малоймовірним, оскільки свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , куди не з`явився за повісткою на відправку підозрюваний, та по суті саме ними виявлено та зафіксовано факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення і в подальшому повідомлено про його вчинення відповідним органам. Свідок ОСОБА_12 на той час проходив стажування в СПД №l (смт Олександрівка) ВП №1 (м.Знам?янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, тобто є заінтересованою особою зі сторони обвинувачення. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є родичами підозрюваного, взагалі не давали показань, які б доводили вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Ризик, продовження кримінального правопорушення заявлений безпідставно, оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 є триваючим, тож в даному випадку не зрозуміло, яким чином запобіжний захід у виді тримання під вартою припинить його продовження.

Разом з цим слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання. Під час розгляду клопотання запевнив, що буде виконувати всі покладені на нього процесуальні обов`язки у разі обрання до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з утриманням під вартою.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. («Гаважук проти України», п. 63654); («Мурукін проти України», п.34); («Буряга проти України», п.54655); («Фельдман проти України», п. 68656).

У п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» вказано, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не доведено і в судовому засіданні прокурором .

ЄСПЛ наголосив, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаного, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України. На думку слідчого судді особисте зобов`язання співмірне з особою підозрюваного, буде запобігати встановленому ризику, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, позбавить останнього можливості для нормальної життєдіяльності, враховуючи, що він проживає один. Разом з цим, застосування домашнього арешту у нічний час доби на думку суду по ефективності відповідає особистому зобов`язанню, з урахуванням запровадження в Україні воєнного стану та відповідно введення комендантської години.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей п.п.с) п.1 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Клопотань про застосування до підозрюваного запобіжних заходів у виді особистої поруки, чи застави не заявлялося.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131,132,176-179,184,194,196 - 197,309,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто з 26 березня 2025 року до 18 квітня 2025 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із міста Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

-носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1