У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000024 за апеляційною скаргою прокурора Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Краснопілля Березанського району Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, закрито, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 25.12.2024 р., якою кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, закрито, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Зазначає, що зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням до будинку потерпілого ОСОБА_9 , дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, що на думку апелянта є покращенням становища обвинуваченого ОСОБА_6 , тому, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК, суд першої інстанції, з метою ухвалення справедливого судового рішення, мав перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану, а саме у викраденні 04.02.2023 р. в АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 майна на загальну суму 320 грн.

Врахувавши, що прокурор від реалізації свого права змінити обвинувачення чи висунути нове обвинувачення за ч. 1 ст. 162 КК України, відмовився, потерпілий у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду не подавав, своєї позиції щодо підтримання приватного обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України, не висловив, суд, на підставі ч. 1 ст. 337 КПК України, розглянув зазначене кримінальне провадження лише у межах висунутого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України та встановив підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку захисника з приводу поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закриття кримінального провадження за вказаною вище підставою можливе лише у випадку, коли діяння особи не тягне за собою кримінальної відповідальності за жодною зі статей чи частин статті Особливої частини КК України.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX до ст. 51 КУпАП внесено зміни, за якими збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян межу між адміністративною та кримінальною відповідальністю за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно з ч. 5 підрозд.1 розд. ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21, зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений у ст. 51 КУпАП, має враховуватися розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з огляду на положення п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Водночас, якщо діяння вчинене з проникненням у приміщення, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, з призначенням покарання в межах санкції частини цієї статті, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту, діяння, що інкриміноване ОСОБА_6 , вчинене ним 04.02.2023 р.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що йому інкриміноване згідно обвинувального акту, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн.

Між тим, вартість майна, у викраденні якого обвинувачується ОСОБА_6 , становить 320 грн., тобто є меншою ніж 2 неоподатковувані мінімуми доходів громадян, що застосовувались у 2023 році.

Тому, з урахуванням передбаченого ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України, принципу зворотної дії закону в часі, це виключає кримінальну відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 за вчинення крадіжки.

Проте, закриваючи кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд першої інстанції не врахував інкримінований ОСОБА_6 спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме факт протиправного проникнення ОСОБА_6 до житла, належного потерпілому ОСОБА_9 .

За змістом обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, а саме у викраденні 04.02.2023 р. в АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 майна, вартістю 320 грн.

Отже, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене з протиправним проникненням у приміщення, дії обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією статтею, на відміну від кваліфікації за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним правопорушенням меншої тяжкості, у зв`язку з чим, їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Таким чином, суд першої інстанції, з метою ухвалення справедливого та законного судового рішення, відповідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21, мав перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

Тому, висновок суду про закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є передчасним.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення,що відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для його скасування.

Водночас, враховуючи, що суд першої інстанції не проводив судовий розгляд із дослідженням і оцінкою доказів щодо висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, не встановлював, чи знайшли підтвердження інкриміновані обвинуваченому фактичні обставини та не навів жодних висновків у цій частині, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати власну оцінку доказам по справі для вирішення питання про доведеність чи недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

У зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції, на даному етапі розгляду кримінального провадження, позбавлений повноважень щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити новий вирок лише за наслідками апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, а наразі предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону визнаються такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України , неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 50000024 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3