Справа № 128/3235/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому 12.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи на меті уникнення адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 12.07.2024 приблизно о 12 год. 26 хв., перебуваючи у службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на вул. Барвінковій, неподалік будинку №10, в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, висловив пропозицію інспектору СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 4000,00 грн., за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за наступних обставин.

Так, інспектором СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 та інспектором СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , які відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами та посади яких, згідно п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про Державну службу», відносяться до посад категорії «В», відповідно до Розстановки сил та засобів ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в складі екіпажу «ЖАРТ-52», на службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалося патрулювання по квадрату Якушинецької ОТГ Вінницького району Вінницької області.

В ході здійснення патрулювання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 12.07.2024 біля 12-00 год., по вул. Барвінковій, неподалік будинку №10 в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було запинено ОСОБА_4 , який рухався на скутері марки «Honda Dio», без державного номерного знаку, та допустив порушення, передбачене ч. 5 ст. 121-3 КУпАП.

Окрім того, під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_4 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735. На що ОСОБА_4 відмовився.

В подальшому ОСОБА_4 , з метою реалізації свого умислу, спрямованого на уникнення адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 12.07.2024 біля 12-26 год., перебуваючи у службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на вул. Барвінковій, неподалік будинку №10, в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, в той час, коли інспектор СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та розділу 3, 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, складалися матеріали про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які уповноважені складати протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не звертаючи уваги на неодноразові попередження працівника поліції про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, висловив пропозицію інспектору СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 4000,00 грн. за не складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що 12.07.2024 біля 12-00 год. він рухався на скутері марки «Honda Dio» по вул. Барвінковій с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, які в ході спілкування із ним виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Небажаючи бути притягнутим до адміністративної відповідальності він, розуміючи незаконність своїх дій та знаючи про кримінальну відповідальність, запропонував працівникам поліції грошові кошти в розмірі 4000 гривень за те, щоб ті не складали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім, раніше не судимий, в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався; з 18.05.2021 знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням у КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; за місцем проживання скарг від жителів громади до Якушинецької сільської ради не надходило, у вживанні спиртних напоїв та наркотичних засобів не був помічений, компрометуючими матеріалами на ОСОБА_4 сільська рада не володіє, не є інвалідом першої-другої груп.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчинення кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції частини інкримінуємої статті. Покарання, що пов`язане із реальним позбавленням волі, суд вважає недоцільним та таким що не відповідає важкості вчиненого злочину, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження на застосовувалися.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1