Справа № 331/3756/24
Провадження № 1-кп/331/540/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418 від 19.04.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

-18.08.2004 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.1 ст.115, ст.69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, 07.11.2008 на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково;

-09.07.2012 Коммунарським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

-24.09.2014 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Коммунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2012 та призначено покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

-10.10.2024 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, за ч.1 ст. 369 КК України та призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Штраф сплачений.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

18.07.2023 року, точний час досудовим слідством встановити не здалося можливим, в умовах воєнного стану згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій на той момент він спів мешкав з ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу з валізи у кімнаті ОСОБА_6 таємно викрав належне останній майно:

- підвісок з золота 585 проби у вигляді знаку зодіака «Овен», вагою 0,99 грами, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/9773-ТВ складає 2435 гривень 62 копійки;

- сережка з золота 585 проби у вигляді квітки з застібкою у вигляді гачка, вагою 1,34 грами, вартістю якої згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/9773-ТВ, складає 1768 гривень 14 копійок, після чого розпорядився викраденим ним майном на власний розсуд.

Далі, 26.11.2023 року, точний час досудовим розслідуванням встановити не здалося можливим, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з валізи у кімнаті ОСОБА_6 таємно викрав належне останній майно, а саме підвіску у вигляді хрестика з золота 585 проби, вагою 0,79 грами, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/108-24-9773-ТВ складає 1948 гривень 28 копійок, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, та таким чином таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно на загальну суму 6152 гривень 04 копійок.

ІІ. Позиція потерпілої.

Потерпіла у судовому засіданні пояснень щодо вчиненого кримінального правопорушення не надала. На запитання суду підтвердила, що обвинувачений відшкодував їй шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у тій сумі, що зазначена у обвинувальному акті, тому відмовилася від заявленого під час досудового розслідування цивільного позову. Покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Пояснив, що проживав із потерпілою та її двома дітьми однією сім`єю з 2022 року, тому мав доступ до помешкання та речей. Скористався тим, що знає, де потерпіла тримала свої прикраси, а тому брав їх декілька разів, відносив у ломбард, розташований у Шевченківському районі м. Запоріжжя. Підтвердив, що брав підвіски та сережки. Вказав, що розкаявся. Просив призначити покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, та просив призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті та звільнити від призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачений, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, раніше судимий.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - відшкодування потерпілій шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У судових дебатах обвинувачений висловив вибачення потерпілій, однак шкоду, завдану злочином, відшкодував лише під час судового розгляду, через рік після вчинення правопорушення, що не можу свідчити про наявність у його поведінці щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

У судових дебатах прокурор та сторона захисту вважали за можливе призначити покарання із звільнення від його відбування.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинуваченого, , суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інших покарань санкцією вказаної норми не передбачено.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, судимості обвинуваченого, той факт, що шкода, завдана правопорушенням, потерпілій відшкодована, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Суд вважає, що застосування звільнення від відбування покарання із випробуванням, застосоване до особи, які раніше відбувала покарання у вигляді реального позбавлення волі зможе мати виховний ефект та попередити вчинення особою нових кримінальних правопорушень, та буде таким що забезпечить баланс між інтересами суспільства, та є таким що враховує тяжкий стан здоров`я обвинуваченого.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні була проведена судово-товарознавча експертиза (висновок експерта №СЕ-19/108-24/9773-ТВ), вартість якої складає 2271грн. 84коп., то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 ..

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-роздруківку з фотографії на аркуші паперу формату А4, на якій зображено сережку у формі квітки; дві роздруківки на двох аркушах формату А4, на яких зображені два ювелірних вироби, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000418 від 19.04.2024 року залишити у матеріалах кримінального провадження

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 2271 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 84 копійок

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1