ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/489/25 Справа № 229/5322/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківський міський суд Донецької області від 30 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000108 від 03.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Денау Сурхандар`їнської області Узбекістан, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інваліда 3 групи, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.12.2023 року Дружківським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

03.06.2024 року приблизно о 16 год 00 хв (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , будучі особою, яка періодично вживає психотропні речовини, будучі судими за статтею 309 КК України, знаходячись на річці Кривий Торець біля мосту по вулиці Богдана Хмельницького у м. Дружківка Донецької області, біля куща побачив на землі паперовий згорток, всередені якого знаходилась порошкоподібна речовина. ОСОБА_7 підняв вказаний згорток з порошкоподібною речовиною з явними ознаками психотропної речовини, про що був обізнаний як особа, яка періодично вживає психотропні речовини, обіг яких заборонено PVP. У цей час, ОСОБА_7 вирішив взяти собі виявлений згорток з психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, з метою подальшого зберігання та власного вживання.

Реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_7 посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засобі, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року, наказу Міністерства охорони здоров?я України № 188 від 01.08.2000 року ( з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), достовірно знаючи, що будь-які дії та операції з наркотичними засобами, психотропними речовинами, їх аналогами та прекурсорами на території України є незаконними, будучі обізнаним про відповідальність за їх незаконний обіг, взяв паперовий згорток з порошкоподібною речовиною з явними ознаками психотропної речовини, та поклав у ліву бокову кішеню одягнутих на ньому шортів чорного кольору, чим здійснив умисне незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, протягом року після засудження за статтею 309 КК України та почів її зберігати. Після чого, ОСОБА_7 направився до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим почав незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, без мети збуту, протягом року після засудження за статтею 309 КК України.

03 червня 2024 року приблизно о 17 год 30 хв на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Миру в м. Дружківка ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції. Після чого, в період часу з 18 год 39 хв по 19 год 11 хв під час огляду місця події у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено паперовий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина масою 0,2456 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,2016 г, яку ОСОБА_7 , умисно незаконно придбав, зберігав у лівій боковій кишені одягнутих на ньому шортів чорного кольору без мети збуту, протягом року після засудження за статтею 309 КК України. За що вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2ст.309 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 19.12.2023 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 фактично ставить питання про зміну ухваленого відносно нього вироку Дружківського міського суду Донецької області від 30 вересня 2024 року в частині призначення йому покарання. Просить застосувати відносно нього правила ст.69 КК України. Обвинувачений вважає, що судом 1-ї інстанції належним чином не враховані обставини, що пом`якшують покарання: його щире каяття, проходження курсу реабілітації, відновлення зав`язків з родиною, його волонтерська діяльність, які у сукупності дозволили би суду при обранні покарання застосувати правила ст.69 КК України.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні обвинувачений підтримав свої апеляційні вимоги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи оскаржений вирок суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Встановлені судом 1-ї інстанції фактичні обставини та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги стосуються і рішення суду в частині обрання покарання.

За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією частини 2 ст.309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Дружківського міського суду від 19.12.2023 року ОСОБА_7 було засуджено за аналогічне кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Умовою звільнення засудженого від відбування покарання було не вчинення ним під час іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Проте, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях законослухняного способу життя не став і протягом іспитового строку знов вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом психотропної речовини, обіг якої заборонено. Враховуючи ці обставини суд 1-ї інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченому більш суворого виду покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2ст.309 КК України, оскільки раніше застосований більш м`який вид покарання та звільнення обвинуваченого від його відбування не вплинули на поведінку ОСОБА_7 в сторону додержання вимог закону.

При обранні міри покаранні у виді позбавлення волі судом належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. В якості обставини, що пом`якшує покарання, судом враховане щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Судом також враховані і дані про особу винного. А саме: те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, має інвалідність 3 групи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, не знаходиться під динамічним спостереженням у лікаря-нарколога, не одружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює.

Із врахуванням вказаних обставин суд 1-ї інстанції обґрунтовано обрав міру покарання у виді позбавлення волі, міра якого близька до найменшої, що передбачена санкцією ч. 2 ст.309 КК України.

За приписами ст. 69 КК України За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Проте, в ході судового розгляду крім щирого каяття обвинуваченого інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не встановлено. А від так відсутні правові підстави для застосування правил ст. 69 КК України.

Оскільки, новий злочин було скоєно ОСОБА_7 під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком, то суд у відповідності до приписів ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 19.12.2023 року.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки її вимоги не гуртуються на матеріалах провадження та законі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би тягли скасування вироку, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківський міський суд Донецької області від 30 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4