ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 450/2860/23

провадження № 51- 3525 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, захисника ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Пустомитівський районний суд Львівської області вироком від 09 січня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, засудив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 19 квітня 2023 року приблизно о 22:26, керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ-210990», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Скнилів - Басівка» (неподалік буд. № 21-А на вул. Шевченка у с. Скнилів Львівського району Львівської області), порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та допустив наїзд на нерухому перешкоду - металеву огорожу з бетонною опорою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир указаного автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

За змістом касаційної скарги потерпілий ОСОБА_8 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить його скасувати, постановити нове рішення, яким призначити ОСОБА_7 основне покарання із застосуванням ст. 69 КК у вигляді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід держави.

Свої вимоги потерпілий мотивує тим, що:

- суд апеляційної інстанції здійснив розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 без його участі, про судове засідання він не був повідомлений, що позбавило його можливості висловити свою позицію щодо апеляційної скарги та вироку суду;

- суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, призначив ОСОБА_7 надмірно суворе покарання, не врахував усіх пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого, зокрема того, що він беззастережно визнав свою провину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував потерпілому завдані збитки, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, брав участь у волонтерській підтримці Збройних Сил України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями через невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, вирок суду першої інстанції змінити в частині покарання, призначити ОСОБА_7 основне покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК із застосуванням ст. 69 КК у вигляді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням 20% із суми заробітку в дохід держави.

Свої вимоги захисник обґрунтовує доводами, фактично аналогічними до доводів потерпілого. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував тривале лікування ОСОБА_7 та його стан здоров`я після пригоди й не навів у своєму рішенні мотивів відхилення доводів сторони захисту про наявність достатніх, на його думку, підстав застосування ст. 69 КК при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Позиції учасників судового провадження

Захисник і засуджений підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор частково підтримав доводи касаційних скарг потерпілого та захисника, просив скасувати ухвалу апеляційного суду через допущення цим судом істотного порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Мотиви Суду

За змістом ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 цього Кодексу перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За приписами пункту 5 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Вимогами ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК визначено, що ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Доводи потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 про неповідомлення потерпілого про судове засідання під час апеляційного провадження

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, Пустомитівський районний суд Львівської області вироком від 09 січня 2024 року засудив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК до покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Не погоджуючись із указаним вироком, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

25 червня 2024 року Львівський апеляційний суд залишив без задоволення вказану апеляційну скаргу, а оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Проте в судовому засіданні 25 червня 2024 року суд апеляційної інстанції всупереч указаній нормі закону не перевірив, чи був потерпілий ОСОБА_8 належним чином повідомлений про апеляційний розгляд, оскільки у матеріалах справи відомості про його належне сповіщення в будь-який спосіб про судове засідання 25 червня 2024 року відсутні. Натомість, у матеріалах справи міститься невручена кореспонденція на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , із зазначенням на конверті неправильної адреси одержувача.

У такий спосіб суд апеляційної інстанції порушив право потерпілого на рівність у реалізації своїх процесуальних прав (ч. 2 ст. 22 КПК) та допустив істотне порушення вимог КПК, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

З огляду на викладене ухвала апеляційного суду від 25 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги захисника та постановити рішення з дотриманням вимог КПК, належним чином умотивувавши свої висновки.

Оскільки судове рішення скасовується через встановлення істотного порушення КПК, Суд позбавлений можливості перевірити інші доводи касаційних скарг потерпілого та захисника, тому вони підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 433 КПК та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, не вирішуючи наперед питання про винуватість/невинуватість ОСОБА_7 , правильність/неправильність призначеного йому покарання, колегія суддів уважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 441, 442 КПК, Суд

постановив:

касаційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 25 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3