Справа № 643/2028/24
Провадження № 1-в/643/97/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду в м. Харкові подання начальника Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого від покарання у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосинове, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, -

встановив:

Начальник Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання в обґрунтування якого зазначила, що з 06.06.2024 на обліку Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області перебуває ОСОБА_4 , засуджений 02.05.2024 Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладено в новій редакції.

Відповідно до вказаного Закону, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення злочину менша прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого Законом України «Про Державний бюджет», то таке діяння вважається дрібним викраденням чужого майна та буде каратися за нормами КУпАП, що призвело до декриміналізації.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становив 2684 грн.

ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме спричинення потерпілій стороні матеріальної шкоди на суму 2293,00 грн, що на даний час є «дрібним викраденням», а відтак засуджений підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

Заявник просить суд звільнити засудженого від покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, у якій просив проводити судове засідання за його відсутності. Просив подання задовільнити.

Представник центру пробації у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Прокурор подала суду письмову заяву, у якій просила подання задовольнити, судове засідання провести без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив: ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 , 21.10.2023 близько о 22:00 год., знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 74, біля магазину «Спрага» разом із ОСОБА_6 , побачив раніше незнайомого йому чоловіка потерпілого ОСОБА_7 , який впав та прохав допомоги. В ході чого, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 одразу пішли допомагати йому встати і у цей момент у ОСОБА_7 випала сумка та мобільний телефон «Nokia 3.4», після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану. ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 з 18 серпня 2023 року на 90 діб, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, приблизно о 22:05 год., впевнившись, що потерпілий відвернувся, а його знайомий ОСОБА_6 відійшов на певну відстань від нього, шляхом вільного доступу, підняв телефон «Nokia 3.4», який належить потерпілому ОСОБА_7 , та поклав його у кишеню. Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 2293 грн 00 коп.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2024 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 376, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

Подання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 02.05.2024, звільнити у зв`язку із усуненням Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1