Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/4516/20
Провадження №1-кп/523/274/25
УХВАЛА

про роз`яснення судового рішення

20 березня 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_4 , обвинуваченого, його законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , у відкритому у судовому засіданні, в приміщенні суду під час судового розгляду кримінального провадження №0004646 від 22 грудня 2019 року із звинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується, зокрема, у розбійному нападі на контролера касира відділення ПТ ПП «Ера-Дон» і компанія «Ваш ломбард» ОСОБА_8 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб близько 18 години 50 хвилин 22 грудня 2019 року за адресою: м. Одеса, пр-кт Добровольського (в даний час Князя Володимира Великого),112.

Під час огляду місця події 22 грудня 2019 року в приміщенні зазначеного ломбардного відділення було виявлено та вилучено змив речовини бурого кольору, який було поміщено до паперового конверту.

За версією обвинувачення ОСОБА_7 є особою, яка під час здійснення ним розбійного нападу, отримала тілесні ушкодження, що супроводжувалися зовнішньою кровотечою.

Обвинувачений категорично заперечив власну причетність до злочину та показав, що тілесні ушкодження він спричинив собі 21 грудня 2019 року, коли після сварки з матір`ю, руками бив власний мобільний телефон, що призвело до зламу цього пристрою на 4 окремі частини. Окрім того, обвинувачений зазначив, що ці ж тілесні ушкодження він міг отримати і під час його затримання правоохоронцями шляхом падіння з висоти власного зросту на підлогу.

З метою перевірки позиції сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого тому розбійного нападу, за клопотанням прокурора, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2025 року було призначено судово медичну, молекулярно - генетичну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту (експертам) КУ «Одеське обласне бюро судово медичної експертизи».

09 січня 2025 року від начальника зазначеної установи надійшло клопотання про надання експертам біологічних зразків (зразку рідкої крові або зразку крові на марлі, або зразку букального епітелію), відібрані від ОСОБА_7 .

Сторона захисту відмовилась від добровільного надання зазначених зразків, у зв`язку із чим, прокурором подано клопотання про надання дозволу слідчому здійснити відібрання біологічних зразків примусово.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року було дозволено слідчому СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснити відбирання біологічних зразків (зразку рідкої крові або зразку крові на марлі, або зразку букального епітелію) примусово у обвинуваченого ОСОБА_7

10 березня 2025 року до суду надійшла заява захисника про роз`яснення останнього судового рішення з наступних питань: який строк дії ухвали суду від 16 січня 2025 року; яка кількість з`явлень обвинуваченого до слідчого, з метою виконання такого судового рішення, є необхідною; який механізм та тактика дій слідчого при його виконанні; який фізичний вплив та гранично допустима ступінь болю можуть бути завдані підзахисному; які дії має право здійснити захисник у випадку, якщо під час виконання судового рішення підзахисний буде відчувати біль або буде загроза отримання останнім тілесних ушкоджень; чи є необхідність у залученні медичного працівника до проведення зазначеної процесуальної дії?

З`ясувавши думку сторони захисту та представника служби у справах дітей в підтримку заяви, заперечення прокурора (з приводу відсутності підстав для роз`яснення судового рішення), суд дійшов наступного.

Якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст (ч.1 ст.380 КПК України).

Стаття 380 КПК України передбачає можливість роз`яснення судом постановленої ухвали з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає їх належному виконанню).

Незрозумілість судового рішення є оцінним поняттям. Зробити попередній висновок про незрозумілість судового рішення і поставити про це запитання перед судом можуть учасник судового провадження чи орган виконання судового рішення. Таким чином, процесуальне право на роз`яснення судового рішення має чітко виражений спеціальний характер (тобто його має не будь-яка особа) та обумовлюється статусом особи у процесі.

Стаття 380 КПК України не визначає критеріїв, якими можна об`єктивно установити доцільність роз`яснення судового рішення, а тому така доцільність приймається за судовим розсудом, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв (здоровий глузд, зрозумілість для звичайної розумної людини без юридичної освіти).

Виходячи із системного тлумачення положень ст.380 КПК України, роз`яснено може ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тому механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось не розуміє, наприклад, мотивування судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення учасники судового провадження можуть оскаржити судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Суд вважає необхідним дати наступне роз`яснення ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року, якою було дозволено слідчому здійснити відбирання біологічних зразків (зразку рідкої крові або зразку крові на марлі, або зразку букального епітелію) примусово у обвинуваченого ОСОБА_7 .

Порядок відібрання біологічних зразків у особи здійснюють за правилами, визначеними у ст.241 КПК України (освідування особи). Також законодавець передбачив, що у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження у передбаченому законом порядку (ст.160 - 166 КПК України) має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Наслідками відсутності нормативно закріпленого механізму здійснення примусового відбирання біологічних зразків як на державному, так і на відомчих рівнях є проведення слідчим цієї процесуальної дії, виходячи з наявних власних можливостей щодо забезпечення примусу, процесуального статусу особи, у якої відбирають зразки, власного рівня правової та професійної культури, характеру та лінії поведінки сторони захисту тощо. За таких умов згідно з положенням ч.4 ст.38 КПК України примусове відбирання біологічних зразків може відбуватися за принципом «для досягнення мети придатні будь-які засоби», що, безсумнівно, призводить до порушення природнього права особи на повагу її честі та гідності, закріпленого у ст.28 Конституції України.

На думку суду, професійна компетентність слідчого, його вміння якісно організовувати проведення цієї процесуальної дії та володіння навичками щодо застосування методів і прийомів слідчої тактики, у поєднанні з процесуальними правилами та організаційними заходами, дозволить слідчому забезпечити примусове відбирання біологічних зразків у особи, не принижуючи при цьому її честь і гідність та не утворюючи небезпеки для її здоров`я.

Слідчий має здійснити такі організаційні заходи: визначити місце примусового відбирання біологічних зразків, не виключено, що у медичному закладі, оскільки йдеться про «традиційні» зразки біологічного походження (зразок рідкої крові або зразок крові на марлі, або зразок букального епітелію); за потреби забезпечити транспортування до медичного закладу всіх учасників слідчої дії; проконсультуватися з фахівцями державної спеціалізованої установи, в якій планується проведення експертизи, щодо виду, характеру, кількості та якості потрібних зразків (так, не завжди для проведення молекулярно-генетичної експертизи потрібні саме зразки крові, що значно спрощує процедуру примусового отримання таких зразків); за потреби залучити до проведення процесуальної дії як спеціаліста відповідного фахівця; на власний розсуд визначити осіб (підрозділ), які забезпечуватимуть примусовий характер процесуальної дії, з огляду на покладені на них функціональні обов`язки, та провести з ними чіткий інструктаж щодо виду та меж примусу; за потреби забезпечити технічні засоби фіксації процесуальної дії, про що заздалегідь повідомити її учасників; за потреби забезпечити участь понятих у проведенні процесуальної дії, зважаючи на її конфліктний характер; забезпечити участь захисника та законного представника особи.

До тактичних аспектів примусового відбирання біологічних зразків особи слід віднести безпосередній вплив слідчого на особу, у якої планується відібрати біологічні зразки, або через її захисника, метою якого є схиляння особи до добровільного надання необхідних біологічних зразків.

Пропонування особі добровільно пройти освідування законодавець нормативно закріпив у ч.3 ст.241 КПК України, зазначивши, що лише після її відмови освідування проводять примусово. Аналогічний порядок поширюється і на відбирання біологічних зразків особи.

Пропонуючи особі надати необхідні біологічні зразки добровільно, слідчий має чітко роз`яснити їй або її захиснику, що передбачає механізм примусу та як саме його буде реалізовано у разі відмови особи добровільно надати необхідні зразки. Можливо навіть деталізувати уявний хід цієї дії, зазначивши, скільки працівників спецпідрозділу залучають до її проведення, які у них повноваження щодо обмеження особи тощо. Така деталізація не повинна мати погрозливий характер, оскільки її метою є виключно інформування особи щодо некомфортності та невідворотності такої дії у випадку її примусового характеру.

Не виключається, що після такого інформування та демонстрації готовності слідчого до примусового відбирання зразків обвинувачений погодиться на добровільне їх надання. В окремих випадках можна впливати на особу через її захисника, як особу, до якої у обвинуваченого підвищений ступінь довіри порівняно зі слідчим. При цьому пропозиція щодо добровільного надання зразків буде переконливішою за умови здійснення організаційних заходів, що підтверджують неминучість застосування механізму примусу.

Врахування таких роз`яснень суду дозволить слідчому забезпечити примусове відбирання біологічних зразків особи в кримінальному провадженні без приниження її честі та гідності чи завдання шкоди її здоров`ю.

Захисник користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо обвинуваченим і не може бути доручена захиснику. Захисник має право брати участь у процесуальних діях, що проводяться за участю обвинуваченого (ч.4 та ч.5 ст.46 КПК України).

Захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність. Захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини слідчого, прокурора, суд (ч.1 та ч.2 ст.47 КПК України).

Відповідно до передбачених ч.3 ст.42 КПК України прав обвинуваченого, захисник також має право: брати участь у проведенні процесуальних дій; під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу; застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь; заявляти відводи; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення; оскаржувати дії слідчого, прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або «Правилам адвокатської етики», затвердженими Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (далі Правила).

Представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил (ст.42 Правил).

Дотримуючись принципу законності, адвокат водночас має: бути наполегливим і принциповим у відстоюванні інтересів клієнта в суді, не поступатися своєю незалежністю у захисті й представництві прав та інтересів клієнта з метою не погіршити стосунків з слідчим, прокурором, суддями; у випадку вчинення останніми тиску на адвоката - не йти на компроміси, що суперечать охоронюваним законом інтересам клієнта; послідовно дотримуватися принципу пріоритетності інтересів клієнта перед всіма іншими інтересами й міркуваннями, що пов`язані з відносинами адвоката з органом досудового розслідування, прокурором, судом. Адвокат не повинен залишати без уваги порушення закону, нетактовне і зневажливе ставлення слідчого, прокурора, суду та інших учасників процесу до свого клієнта, його самого або адвокатури в цілому і повинен реагувати на відповідні дії у формах, передбачених чинним законодавством та/або актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України (ст.ст.43,46 Правил).

З урахуванням викладеного, у випадку, якщо під час виконання судового рішення про примусове відібрання біологічних зразків підзахисний буде відчувати біль або буде загроза отримання останнім тілесних ушкоджень, захисник повинен подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу, після чого реагувати на відповідні дії у формах, передбачених чинним законодавством та/або актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України, і не вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або Правилам.

Як вбачається із ч.3 ст.245 КПК України у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки суд, за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому ст.ст.160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (здійснити відбирання біологічних зразків примусово. Тобто процесуальні норми, викладені у ст.ст.160-166 КПК України, застосовуються і при примусовому відібранні у ОСОБА_7 біологічних зразків.

Пунктом 7 ч.1 ст.164 КПК України передбачено, що строк дії такої ухвали не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, що обов`язково повинно бути зазначено в її змісті.

Не зазначення строку дії ухвали в змісті ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року є її недоліком.

При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. При обчисленні строків місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи (частини 4-7 ст.115 КПК України).

З урахуванням викладеного, а також дати постановлення вищезазначеної ухвали суду 16 січня 2025 року, строк дії цього судового рішення сплив 17 березня 2025 року.

Керуючись ст.380 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Надати роз`яснення ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року, якою було дозволено слідчому здійснити відбирання біологічних зразків (зразку рідкої крові або зразку крові на марлі, або зразку букального епітелію) примусово у обвинуваченого ОСОБА_7 , зміст яких викладено в мотивувальній частині даної ухвали суду.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1