Провадження №1-кп/523/593/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , в присутності власника майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

До провадження надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, відповідно до якого вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000568 з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ухвалами слідчого судді Суворівського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від 27.04.2023 року накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуків та оглядів.

Відповідно до клопотання адвоката ОСОБА_5 просила скасувати арешт майна, посилаючись на те, що предмети та речі були вилучені під час досудового розслідування у невстановленої особи та прилучені до справи у якості речових доказів.

Ці предмети та речі належать ОСОБА_6 , яка перебуває у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_7 на підставі приватної власності. Це підтверджується фотографіями подружжя, на яких зображені саме вилучені речі та на фото міститься дата, що свідчить про наявність цих прикрас у подружжя до вчинення вказаного злочину.

Належність техніки ОСОБА_6 підтверджується квитанціями про їх придбання у магазині за власні кошти.

Крім того, ухвали про арешт майна були винесені за відсутністю ОСОБА_6 та її представника не було жодним чином повідомлено про судове слухання, що також порушує права та чинне законодавство.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками вищезазначеного майна, та вони користувалися ними та купували до вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не мають ніякого відношення до кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1.підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2.призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3.є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

В даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 174 КПК України, які б слугували підставою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено, оскільки досудове розслідування не завершене та проводяться слідчі та процесуальні дії спрямовані на встановлення достовірних обставин кримінального правопорушення.

З метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, слідчий суддя вважає, що до проведення необхідних процесуальних та слідчих дій, арешт вказаного нерухомого майна скасуванню не підлягає, оскільки такі дії можуть зашкодити кримінальному провадженню.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика ЄСПЛ, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до ЄСПЛ забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Суд враховує, що арештоване майно ні прямо, ні опосередковано не буде мати значення для рішення суду по даній справі, так як жодного стосунку до справи щодо крадіжки саме цього майна не має, власниця майна ОСОБА_6 не має жодного процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, на підставі чого суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання адвоката та скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 171-174 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року на майно, а саме: ланцюжок з металу жовтого кольору; ланцюжок з підвіскою у вигляді кругу, всередині якого розташована 6-ти стороння зірка з металу жовтого кольору; браслет «Ваkаrа»; ланцюжок з металу жовтого кольору; браслет з камінцями чорного кольору; браслет із жовтого металу з камінцями білого кольору; браслет із жовтого металу та каміннями жовтого кольору; сережки із жовтого металу у вигляді вертикальних стовпів; підвіску з жовтого металу у виді янгола з автоматом у руках; широке кільце з металу жовтого кольору; каблучку із жовтого металу та білим круглим камінцем; каблучку з жовтого металу та білим камінцем квадратної форми; каблучку із жовтого металу з камінцем чорного кольору у вигляді серця; каблучку подвійну із жовтого та білого кольору з камінцем лимонного кольору з гравіруванням «Lboss»; сережки з металу жовтого кольору із камінцями чорного кольору у вигляді серця; підвіску з металу жовтого кольору з камінцем блакитного кольору у вигляді серця; підвіску у вигляді хреста з металу жовтого кольору; підвіску з металу жовтого кольору у вигляді метелика; підвіску з металу жовтого кольору у вигляді серця; браслет з металу білого кольору; браслет з металу білого кольору у вигляді сльози; годинник «Casio G-OCK»; годинник «Пілот Нестеров»; годинник «Uoude besuasd»; годинник «Epos»; годинник «Apple watch Ultra»; грошові кошти, а саме купюри номіналом 500 грн. у кількості 15 штук, купюри номіналом 200 грн. у кількості 32 шт.; навушники «AirPods Pro», з серійним номером F9VN4F76TM, зарядна станція «Zens» з серійним номером №ZEDC21B100», «Ipad» з серійним номером №KRH 16Т461Т, чек на гарантійний талон на купівлю вказаної техніки, упаковані до спеціального пакету №4524925, мобільний телефон «Iphone 14 pro max», зіп-пакет з двома металевими предметами жовтого кольору, упаковані до спеціального пакету № PSP1365045, рукавиці чорного кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1