Справа № 162/1160/20
Провадження № 1-кп/168/8/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

21 березня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Стара Вижівка в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № №0000178 від 16 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України та ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

25.02.2025 року через систему «Електронний суд» прокурор подав клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.

У клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на обґрунтування чого органом досудового розслідування зібрано ряд доказів. На даний час судове слідство у цьому кримінальному провадженні триває. Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину заперечив, у зв`язку з чим існує ризик що він зможе вчиняти дії з метою незаконного впливу на свідків та потерпілих у провадженні.

Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що обвинувачений, маючи тісні зв`язки із особами, які притягувались до кримінальної відповідальності, легко піддається їхньому негативному впливу та може не контролювати свою поведінку. Окрім цього, будучи непрацюючою особою, не маючи постійного джерела доходів, наявність необхідності в отриманні коштів на прожиття та відшкодування майнової шкоди потерпілим, яка була завдана цим правопорушенням, вказує на існування ризику про те, що неконтрольоване місце перебування обвинуваченого може призвести до вчинення останнім іншого кримінального правопорушення. На даний час ОСОБА_7 обвинувачується в вчиненні іншого аналогічного тяжкого кримінального правопорушення, розгляд якого триває.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 (дванадцяти) років із конфіскацією майна, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а тому вважає, що необхідно обвинуваченому ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Представник потерпілих клопотання підтримав, повідомив, що фактів тиску на потерпілих чи впливу на них не було, обвинувачений ОСОБА_7 відбував покарання. Водночас звертає увагу суду, що необхідно враховувати сам факт існування ризику впливу на свідків чи потерплих. Окрім того, вважає, що прокурор повинен був завчасно звернутись з цим клопотанням, до закінчення відбуття обвинуваченим покарання.

Захисник ОСОБА_9 щодо клопотання прокурора заперечила, просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі, вважає, що підстав застосування будь-якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 немає. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо інший запобіжний захід не може запобігти ризикам. Клопотання прокурора не містить обґрунтованих доказів необхідності застосування до обвинуваченого такого суворого заходу. Існування ризиків не доведено, а клопотання містить ознаки формалізму, містить посилання на ті обставини, що викладені в аналогічному клопотанні в 2020 р., і яким іншим судом вже було надано оцінку. З моменту вчинення події злочину минуло кілька років, тому ці доводи не актуальні. У матеріалах справи відсутні дані про ухилення обвинуваченого від суду і слідства, чи перешкоджання слідству та суду. Необґрунтованим є ризик впливу на свідків чи потерпілих. Потерпілі в судовому засіданні вже допитані. Відсутні відомості про вплив обвинуваченого на свідків, як і список свідків взагалі. Обвинувачений має постійне місце проживання, проживає разом зі своїми батьками, з 18.03.2025 р. офіційно працевлаштований, з`являвся в усі судові засідання. Щодо ОСОБА_7 розглядається судом інше кримінальне провадження, та вирок у ньому не ухвалений, жодний запобіжний захід в межах цього провадження не обраний.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника, пояснив, що працевлаштований з 18.03.2025 р. в м.Луцьку.

Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо клопотання, підтримує позицію захисника ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, не допитані свідки та не досліджені матеріали. Також суд враховує, що обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності, є судимим. Щодо нього на розгляді Сарненського районного суду перебуває інше кримінальне провадження.

Натомість суду не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про достатність підстав для застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою і не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання з`являвся, незважаючи на відсутність щодо нього будь- яких запобіжних заходів, звільнений з місць позбавлення волі 21.02.2025 р., з 18.03.2025 р працевлаштований, має постійне місце проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов переконання, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 181, 183, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою суду.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 на строк до 21.05.2025 року включно виконання обов`язків -повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не відлучатися за межі Волинської області без дозволу суду.

Повідомити обвинуваченому письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_11