печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0001254 від 21.11.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2023 року по справі № 757/30019/23-к на грошові кошти в сумі 1 710 доларів США, 3 800 Євро та 2 600 гривень, вилучені 07.07.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного в рамках кримінального провадження № 0001254 від 21.11.2022 року.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що арешт на грошові кошти в сумі 1 710 доларів США, 3 800 Євро та 2 600 гривень накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту, оскільки арештоване майно, не відповідає ознакам визначеним ст. 98 КПК України. Також посилається на те, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майна.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд клопотання за її відсутності, водночас вимоги клопотання вона підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Прокурор у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду належним чином повідомлявся. Разом з цим, прокурор подав до суду письмові заперечення на клопотання про скасування арешту майна, в яких проти задоволення клопотання заперечував.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить наступного висновку.

Слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001254 від 21.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Під час обшуку 07.07.2023 року органом досудового розслідування в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено грошові кошти в сумі 1 710 доларів США, 3 800 Євро та 2 600 гривень, належні ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судд і Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2023 року по справі № 757/30019/23-к задоволено клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року та накладено арешт на грошові кошти в сумі: 1 710 доларів США та 3 800 Євро та 2 600 гривень, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені у нього 07.07.2023 року в ході проведення обшуку за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно слідчий суддя послався на постанову слідчого від 07.07.2023 року, якою вказані грошові кошти, які належать ОСОБА_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року.

Окрім цього, в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2023 року по справі № 757/30019/23-к про арешт майна зазначено, що грошові кошти відповідаюь критеріям, передбаченим ст. 98 КПК, їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року, вказані речі мають доказове значення для вказаного кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Під час даного судового розгляду встановлено, що арешт майна у даному випадку був накладений з метою збереження речових доказів. Також зміст заперечень прокурора та надані ним копії документів зводяться до того, що грошові кошти в сумі: 1 710 доларів США та 3 800 Євро та 2 600 гривень, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на переконання сторони обвинувачення, є речовими доказами в кримінальному провадженні.

Однак, у долучених до заперечень матеріалах відсутні будь-які докази щодо незаконності отримання таких грошових коштів ОСОБА_4 , як і відсутні докази, що б дозволяли встановити доказове значення таких грошових коштів для даного кримінального провадження. Тоді як адвокатом ОСОБА_3 до клопотання про скасування арешту майна долучено ряд доказів, які підтверджують стабільний задекларований дохід ОСОБА_4 та свідчать на користь законності отримання ним вилучених грошових коштів.

Крім того, всі долучені стороною обвинувачення документи не стосуються ОСОБА_4 .

Оскільки метою арешту майна згідно зі згаданою раніше ухвало слідчого судді була лише необхідність збереження речових доказів, то для вирішення цього клопотання, слідчому судді наразі належить визначити можливість використання арештованого майна, як речового доказу у цьому кримінальному провадженні, а також з`ясувати те, чи призведе скасування арешту, до втрати речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Отже, серед іншого арешт може бути накладений з метою збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Отже, аналізуючи характеристику речових доказів, визначену ч. 1 ст. 98 КПК, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріальний об`єкт, відповідатиме ознакам речового доказу лише у разі, якщо він:

(1)був знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

(2)зберіг на собі сліди кримінального правопорушення;

(3)містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, невідповідність матеріального об`єкта наведеним вище критеріям, виключає можливість використання його як речового доказу та, відповідно на такий об`єкт не може бути накладений арешт на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Суд звертає увагу на ту обставину, що стороною обвинувачення недоведено, що грошові кошти в сумі: 1 710 доларів США та 3 800 Євро та 2 600 гривень, які належать ОСОБА_4 , є такими, що набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, доказів, що б підтверджували такі обставини, прокурором не надано, а відтак відповідність зазначених грошових коштів критеріям ст. 98 КПК України не встановлено. Водночас, стороною захисту, суду надано ряд доказів, які доводять законність походження арештованих грошових коштів ОСОБА_4 , зокрема і те, що отримані грошові кошти є прибутком від законної господарської діяльності, здійснюваної ним як фізичною особою-підприємцем.

До того ж, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 не має процесуального статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року.

При цьому, за півтора річний строк з моменту вилучення у ОСОБА_4 вказаних грошових коштів, органом досудового розслідування не встановлено жодних доказів щодо набуття їх в результаті вчинення кримінального правопорушення, що додатково спростовує необхідність їх подальшого утримання.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування арешту у даній справі є безпідставним, оскільки грошові кошти в сумі: 1 710 доларів США та 3 800 Євро та 2 600 гривень, які належать ОСОБА_4 , не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та не набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість накладеного арешту та відсутність у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року даних, що виправдовували б подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 , належними йому грошовими коштами, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 98, 170-175, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження № 0001254 від 21.11.2022 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2023 року по справі № 757/30019/23-к, на грошові кошти в сумі: 1 710 доларів США та 3 800 Євро та 2 600 гривень, вилучені 07.07.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0001254 від 21.11.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1