Провадження №1-кп/635/10/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за №0000294 від 08.05.2024

за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рогань, Харківського району, Харківської області, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-22 січня 2020 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-29 січня 2021 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року більш суворим за даним вироком і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років і 3 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2017 року і остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.03.2024 року по відбуттю покарання.

-18 грудня 2024 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Так, 26.04.2024 року в ранковий час, точний час встановити під час досудового розслідування не представилося можливим, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 .

Коли ОСОБА_3 зайшов до першого під`їзду вищевказаного будинку то побачив велосипед «Corso sport aero», який стояв у під`їзді без велосипедного замка. В цей же час у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на таємне заволодіння чужим майном.

З метою реалізації свого раптового, злочинного, корисливого умислу направленоного на

таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу незаконно, тобто без дозволу власника, взяв, таким чином викрав велосипед «Corso sport aero», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи складає 4106,43 грн., та покинув під`їзд вищевказаного будинку, таким чином викравши вказане майно.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена ч.4 ст. 185 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду належним чином, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, у призначенні покарання покладались на розсуд суду, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений.

Позиція захисника повністю узгоджується з позицією обвинуваченого ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії:

за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення злочину повторно .

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого таємне викрадення майна. Так, ОСОБА_3 вироком від 29 січня 2021 року засуджений Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який продовжено по теперішній час.

ОСОБА_3 вчинив злочини з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання зарекомендував себе задовільно, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України) відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, раніше судимий, кримінальні правопорушення в даному провадженні вчинив маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків не зробив, що свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, у зв`язку з чим останньому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин за цим кримінальним провадженням до ухвалення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України КК України, остаточне покарання йому необхідно призначити з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, тобто, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Мотиви ухвалення інших рішень

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності

обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зв`язків.

З інформації, що міститься у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04 жовтня 2024 року вбачається, що в цей день обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст.ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 , строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 04 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 4039/24 від 20.05.2024 складають 1893 грн. 20 коп., відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з дня проголошення вироку 27 січня 2025 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати його фактичного затримання 04 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи у розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 коп.

Речові докази: велосипед "Corso sport aero", який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_6 залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1