Провадження № 1-кп/638/1012/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань- ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001402 від 08 липня 2024, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щасливе Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 15.11.2023 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 06 березня 2024 року о 16:35, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року, діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання без мети збуту, особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою свого мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 8T», в Інтернет мережі «телеграм» на каналі «Всевидящее ОКО», здійснив замовлення особливо небезпечного наркотичного засобу «PVP», шляхом доставки у відділення № 2 ТОВ «Нова пошта», яке знаходиться за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Східний, буд. 2.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на придбання особливо небезпечної психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту, 13 березня 2024 року о 10:45, попрохав та надав знайомій ОСОБА_5 мобільний телефон зі штрих-кодом посилки та остання отримала посилку у відділенні №2 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване за вищевказаною адресою, яку несла для передавання ОСОБА_4 та по дорозі була зупинена працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

В період часу з 11 години 52 хвилини по 12 годину 17 хвилин 13 березня 2024 року в ході проведення огляду місця події поблизу будинку №2 по провулку Східному в м. Ізюм Харківської області працівниками поліції у ОСОБА_5 було вилучено полімерний пакет з кристалічною речовиною блакитного кольору масою 19,5384 грам, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/8546-НЗПРАП від 01.04.2024 року, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу речовини, наданої на дослідження, склала 11,1957 грам, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» являється великим розміром, а також полімерний пакет з кристалічною речовиною білого кольору масою 1,9349 грам, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/8546-НЗПРАП від 01.04.2024 року, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС. Маса 4-ММС , в перерахунку на масу речовини, наданої на дослідження, склала 0,8693 грам, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» являється невеликим розміром..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин, який йому інкриміновано при викладених вище обставинах, обставини злочину не оспорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначив, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення- злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до вимог ч.3,4 ст. 349 КПК України.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.309 КК України, а саме як незаконне придбання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 15.11.2023 Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння., на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Так, санкція ч.2 ст. 309 КК України передбачає такі види покарання: штраф та позбавлення волі.

Розглядаючи питання про призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, суд враховує вимоги п. 2 вищевказаної Постанови щодо врахування майнового стану обвинуваченого, бере до уваги те, що останній не працює.

Тобто, на думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 , буде неспроможний виконати покарання у виді штрафу, а тому такий вид покарання призначити неможливо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, конкретні обставини за яких вчинене дане правопорушення, особу винуватого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи приведені обставини, тяжкість правопорушення, особу обвинуваченого, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень.

Згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. При цьому частиною першою статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження убачається, що 26 квітня 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в подальшому було неодноразово продовжено, останній раз до 26 січня 2025 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Натомість частиною сьомою статті 72 КК України регламентовано, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, відповідно до зазначених приписів зарахувати ОСОБА_4 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом до строку призначеного покарання.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України суд дійшов висноку про необхідність застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 8T», синьо-фіолетового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , який було поміщено до камери схову Ізюмського РУП.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 12, 65, 67, 70, 72, ч.2 ст.309, КК України, ст. ст. 100, 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання - до набрання вироком законної сили залишити без змін. Поклавши на ОСОБА_4 , наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду за викликом; не залишати місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ., не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Дозволити ОСОБА_4 , залишати місце перебування під домашнім арештом під час повітряної тривоги задля укриття в захисних спорудах цивільного захисту з метою уникнення загрози життю та здоров`ю. За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_4 залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це прокурора та суддю протягом 48 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Відповідно дочастини сьомої статті 72 Кримінального кодексуУкраїни зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк перебування під домашнім арештом з 26 квітня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 3 (три) дні цілодобового домашнього арешту за 1 (один) день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/121-24/8546-НЗПРАП від 01.04.2024, які складають 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 48 коп.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 8T», синьо-фіолетового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , який було поміщено до камери схову Ізюмського РУП, знявши арешт накладений Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 березня 2024 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору та полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною фіолетового кольору та номер ТТН, які було поміщено до сейф-пакету № PSP 1250205, які згідно квитанції №1105 від 11.06.2024 було поміщено до ЛМТЗ ГУНП в Харківській області знищити, знявши арешт накладений Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 березня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1