Справа № 152/147/25
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Шаргород

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,,

слідчого СВ ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

у с т а н о в и в:

21 березня 2025 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що старшим слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000016 від 18 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2025 року о 22 годині 59 хвилин, сержант ОСОБА_7 , спільно з солдатом ОСОБА_5 , на автомобілі марки - BMW, моделі 525І, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхали до автозаправної станції «Avantage7», що розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Пеньківка, вулиця Миру, 59, з метою проведення свого дозвілля. Під час перебування на території автозаправної станції, яка є громадським місцем та на той час там перебували відвідувачі та інші особи, ОСОБА_7 на вказаному автомобілі декілька раз, ігноруючи безпеку дорожнього руху на цій ділянці, здійснив небезпечний маневр проїзду по території автозаправної станції, де в цей час заправлявся паливом автомобіль марки - NISSAN, моделі - NOTE, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

Свідком даних подій став ОСОБА_9 пасажир автомобіля - «NISSAN», який розцінив дії ОСОБА_7 , як протиправні та такі, що порушують громадський порядок та створюють загрозу для життя і здоров`я інших осіб. Будучи обуреним діями та поведінкою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 під час виїзду із заправної станції о 23 годині 14 хвилин, не зупиняючись та не виходячи із автомобіля, опустив скло передніх пасажирських дверей та зробив усне зауваження ОСОБА_7 , не вступаючи при цьому з ним у явний конфлікт, виїхав на автодорогу сполученням м. Шаргород - м. Вінниця і поїхав разом з іншими пасажирами автомобіля «NISSAN» у напрямку м. Вінниці. У цей час ОСОБА_5 , знайомий ОСОБА_7 , будучи невдоволеним зауваженнями ОСОБА_9 , запропонував ОСОБА_7 наздогнати автомобіль ОСОБА_9 та із застосуванням бейсбольної бити, яка перебувала у багажнику автомобіля ОСОБА_7 , спричинити ОСОБА_9 та іншим пасажирам в автомобілі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , сівши у автомобіль марки - BMW, моделі 525І, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , о 23 годині 15 хвилин виїхали з території автозаправної станції у напрямку м. Вінниці та поїхали наздоганяти автомобіль марки - NISSAN, модель - NOTE, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , у салоні якого на той момент перебували: водій ОСОБА_8 , троє дорослих пасажирів, серед яких були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також двоє малолітніх дітей.

11 січня 2025 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за допомогою свого автомобіля, наздогнали переслідуваний ними автомобіль з ОСОБА_9 та створивши передумови для вимушеної зупинки автомобіля потерпілих, яку виконала водій ОСОБА_8 , на автодорозі сполученням Шаргород-Тиврів-Вінниця, на відстані біля 5-ти км від автозаправної станції с. Пеньківка, неподалік околиці вказаного населеного пункту.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи з єдиним спільним умислом, направленим на вчинення хуліганських дій, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , усвідомлюючи свої протиправні дії, у нічний час, використовуючи нікчемний привід, умисно, грубо порушуючи громадський порядок та загальні норми поведінки, демонструючи явну зневагу до них, що супроводжувалось особливою зухвалістю, у виді застосування насильства із заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень, через виниклий у громадському місці конфлікт, маючи на меті застосувати заздалегідь заготовлений предмет у виді бейсбольної бити, усвідомлюючи свою кількісну та силову перевагу над потерпілими, розпочали свою злочинну діяльність.

ОСОБА_7 , дістав з багажника свого автомобіля бейсбольну биту та взявши її у руки, підійшов до ОСОБА_10 і за допомогою бейсбольної бити наніс йому не менше двох ударів в область голови, внаслідок чого останній упав на землю та перебував у безпорадному стані. Далі ОСОБА_7 , не припиняючи свої дії на протязі тривалого часу, наніс більше 10 ударів, кулаками та руками по різних частинах тіла ОСОБА_10 .. Внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; підшкірної гематоми, забитої рани та садно лобної ділянки зліва; множинних забоїв м`яких тканин волосистої частини голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_7 , під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не реагуючи на зауваження ОСОБА_8 , яка намагалась припинити протиправну діяльність нападаючого, діючи з хуліганських мотивів, умисно наніс ОСОБА_8 за допомогою бейсбольної бити не менше двох ударів по спині: в область шиї та попереку. На що ОСОБА_8 схопивши руками бейсбольну биту забрала її у нападника та відкинула в сторону, що сильно обурило ОСОБА_7 та він, демонструючи свою зверхність та силу, знерухомивши ОСОБА_8 , шляхом стягування куртки у якій вона була одягнена, їй на голову і обмеживши її рухи, наніс ще не менше двох ударів руками в область голови та плечей, а також наніс не менше двох ударів ногами по голеннях ніг ОСОБА_8 у результаті чого остання упала на землю. Внаслідок чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки; гематоми лівої нижньої кінцівки; забою м`яких тканин шийного та поперекового відділу хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_7 , побивши ОСОБА_8 , знову продовжив бити ОСОБА_10 , на що ОСОБА_9 з метою припинення побиття ОСОБА_10 , підійшов до нападаючого ОСОБА_7 , який побачивши ОСОБА_9 розвернувся у його сторону та діючи з тих же хуліганських мотивів, умисно, наніс ОСОБА_9 не менше шести ударів кулаками обох рук в область обличчя потерпілого, при чому один удар припав в область зубів, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного дефекту першого зуба зліва.

У свою чергу ОСОБА_5 , підтримуючи протиправні дії ОСОБА_7 , в той час коли останній спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи з тих же хуліганських спонукань першочергово підійшов до ОСОБА_9 та умисно кулаками обох рук наніс йому неменше десяти ударів по голові, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; підшкірної гематоми та двох саден в лівій скроневій ділянці; забитої рани навколо очної ділянки.

У результаті отриманих ударів нанесених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 побачивши, що їх протиправну діяльність помітили водії зустрічних транспортних засобів, побоюючись, що можуть бути викриті іншими особами, припинили вчиняти хуліганські дії та сівши до власного автомобіля марки - BMW, моделі 525І, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , залишили місце злочину та повернулися в с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

За даним фактом 18 січня 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , призваний у квітні 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 до лав Збройних Сил України.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 219 військовослужбовця військової служби по мобілізації, військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду - механіка санітарно-технічного відділення, експлуатаційного взводу, зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, у порушення ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`військовослужбовець військової служби по мобілізації військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 , № 160 від 01 червня 2024 року, солдат ОСОБА_5 , вибув до нового місця служби, а саме військової частини НОМЕР_4 із дислокацією в АДРЕСА_2 .

Однак, не пізніше 01 червня 2024 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим злочинним умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, не прибув вчасно до нового місця служби, та не з`явився на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_3 , що дислокується в АДРЕСА_1 . Проводив час на власний розсуд за невідомим місцезнаходженням, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Солдат ОСОБА_5 до цього часу відсутній у військовій частині НОМЕР_3 , обов`язки військової служби не виконує, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин не повідомляв, місце перебування військовослужбовця не відомо, що вказує на продовження його злочинної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишені військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

За даним фактом 06 березня 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 12 березня 2025 року, об`єднано матеріали досудового розслідування №0000016 від 18 січня 2025 року, з матеріалами досудового розслідування №0000054 від 06 березня 2025 року, в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за №0000016.

20 березня 2025 року о 19 годині 50 хвилин в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого.

20 березня 2025 року підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання і просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

У судовому засіданні старший слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив задовольнити його у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні з приводу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Підозрюваний та захисник просили обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Тримання під вартою, на думку Європейського суду, має не тільки відповідати закону, але й бути розумним з урахуванням усіх обставин, зокрема, наприклад, мати за мету те, щоб особа не сховалася від органів розслідування та суду, не перешкоджала провадженню розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів, доданих старшим слідчим до клопотання, вбачається, що 18 січня 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

06 березня 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 12 березня 2025 року, об`єднано матеріали досудового розслідування №0000016 від 18 січня 2025 року, з матеріалами досудового розслідування №0000054 від 06 березня 2025 року, в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за №0000016.

20 березня 2025 року о 19 годині 50 хвилин в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

20 березня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що має бажання повернутися до місця проходження військової служби. Крім цього, вказав, що 11 січня 2025 року, разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 приїхали до автозаправної станції «Avantage7», що розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Пеньківка, вул. Миру, 59, з метою проведення свого дозвілля на автомобілі марки BMW, моделі - 525I, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 .. Під час перебування на автозаправній станції у них виник конфлікт з раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , під час якого вони виражалися нецензурними словами. Після завершення конфлікту ОСОБА_9 разом з іншими особами поїхали в напрямку м. Вінниця. Сказані слова ОСОБА_5 , сильно обурили та він разом з своїми знайомими поїхали наздоганяти ОСОБА_9 .. Наздогнавши синій автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_9 з іншими особами, перекрили її рух на автомобілі. Вийшовши з автомобіля між ними розпочалася штовханини, під час якої ОСОБА_5 можливо ОСОБА_9 вдарив раз головою і декілька раз кулаками в живіт та по тулубу, а ОСОБА_9 в свою чергу вдарив його руками по обличчю один раз. Вказує, що йому невідомо про бейсбольну биту, та він взагалі її не використовував та не бачив.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів підтверджується: відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000016 від 18 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України; відомостями, що містяться у витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000054 від 06 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; заявою ОСОБА_9 від 17 січня 2025 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколами проведення слідчого експерименту від 18 січня 2025 року; протоколом огляду речі від 18 січня 2025 року; висновками судово-медичних експертиз; протоколами пред`явлення для впізнання від 29 січня 2025 року; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01 серпня 2023 року №219; довідкою-доповіддю за фактом неприбуття колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 ; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 14 червня 2024 року №56-ОД; рапортом від 20 березня 2025 року про затримання ОСОБА_5 ; протоколом затримання ОСОБА_5 від 20 березня 2025 року; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України від 20 березня 2025 року; протоколом допиту підозрюваного від 20 березня 2025 року.

Отже, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

Жодних доказів протилежного, а також доказів щодо стану здоров`я підозрюваного слідчому судді не надано.

Окрім того, слідчим суддею встановлено наявність наступних ризиків в разі перебування підозрюваного ОСОБА_5 на свободі, а саме останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, впливати на свідків чи потерпілих у справі.

При цьому, слідчий суддя також враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень; його вік; наявність у підозрюваного постійного місця проживання в с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області.

Разом з цим, суд не бере до уваги доводи підозрюваного та захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Враховуючи те, що на даний час діє воєнний стан, до підозрюваного за ст. 407 КК України може бути застосовано лише тримання під вартою. Слідчим суддею не встановлено підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З врахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.

Отже, враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Частиною 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити без визначення застави.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 185, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205, 615 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 19 години 50 хвилин 19 березня 2025 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_5 вираховувати з моменту його затримання з 19 години 50 хвилин 20 березня 2025 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України, на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1