ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1941/24 Справа № 205/1018/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 засуджений вироком Волноваського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міського районного суду Івано-Франківської області від 14.07.2023 року замінено вирок від 29.09.2021 року Волноваського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, строк невідбутої частини основного покарання на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 9 днів. Суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки останній вже звільнявся на підставі ст.. 81 КК України, але знов вчинив новий злочин.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ст.81 КК України та звільнити його умовно-достроково.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що він має три заохочення, стягнень не має, працює на МХП - Наша ряба, сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводе своє виправлення, після звільнення умовно-достроково буде працювати трактористом у колгоспі Черкаської області, піде воювати.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, до суду апеляційної інстанції не зявився, будь-яких клопотань не надав.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Волноваського районного суду Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міського районного суду Івано-Франківської області від 14.07.2023 року замінено вирок від 29.09.2021 року Волноваського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, строк невідбутої частини основного покарання на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 9 днів.

Початок строку відбування покарання засудженим 23 листопада 2021 року.

Кінець строку відбування покарання засудженим 02 жовтня 2024 року.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на ОСОБА_7 останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 листопада 2021 року. Під час утримання в СІЗО м. Маріуполя заохочень не мав, стягнень не мав.

З 21 лютого 2022 року відбував покарання в державній установі «Селидівська виправна колонія (№82)», заохочень не мав, стягнень не мав.

З 16 квітня 2022 року відбував покарання в державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)», мав 2 (два) заохочення, стягнень не мав.

З 09 жовтня 2023 року відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» дільниця обмеження волі, працює на контрагенті ПрАТ «ОРІЛЬ-ЛІДЕР», до праці ставиться добре, за час відбування покарання характеризується добре, режим відбування покарання не порушує, має 1 (одне) заохочення правами начальника установи. Стягнень не має.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріали особової справи не містять доказів, що засуджений став на шлях виправлення, згідно наданої характеристики засуджений характеризується добре, а термін покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для висновку про виправлення засудженого та можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і надав їм відповідну оцінку, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі.

Доводи засудженого, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безспіставними. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обгрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, та вимог ч. 7 ст. 539 КПК України, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності його клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4