ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/444/24
Номер справи місцевого суду: 954/82/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

11 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року, в кримінальному провадженні №0000180 від 25 квітня 2018 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2 ,ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 25 вересня 2024 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що суд першої інстанції здійснив розгляд клопотання прокурора односторонньо, не надавши оцінки доводам клопотання обвинуваченого в якому спростовано позицію прокурора щодо існування правових підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що кримінальне провадження стосовно нього сфабриковане, а він тривалий час утримується під вартою. При цьому за цей час у справі не відбулося жодного підготовчого судового засідання, а прокурор лише звертається із клопотаннями про продовження дії запобіжного заходу. Наведені прокурором ризики не підтверджені належними доказами.

Звертає увагу, що через тримання під вартою з початком повномасштабного вторгнення потрапив до полону, однак не погодився на співпрацю з окупантами. Після звільнення не переховувався, а повернувся до своєї родини та здійснював заходи щодо вступу на військову службу до Збройних Сил України.

Крім того, потерпілий в даному кримінальному провадженні причетний до співпраці з окупаційною владою та знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому відсутній ризик незаконного впливу на нього.

Також зазначає, що має сім`ю, яку потрібно утримувати, у зв`язку із чим просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та надати можливість долучитися до Збройних Сил України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року залишити без змін.

ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про розгляд справи за участю сторін на адресу суду не надходили.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність клопотань про розгляд апеляційних скарг за участю сторін, відповідно до положень ст.422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційні скарги без участі обвинуваченого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати чи доведено стороною обвинувачення обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином, суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Окрім цього суд має врахувати у сукупності також інші відомості, зокрема про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Лише за результатами аналізу всіх перелічених факторів суд може прийти до висновку щодо необхідності продовження стосовно обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу чи щодо недоцільності цього.

На переконання суду апеляційної інстанції, попри доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог законодавства.

Так, матеріали провадження свідчать, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000180 від 25 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.206-2 ,ч.4 ст.28 ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.28 ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 27 липня 2024 року.

В даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі із конфіскацією майна. При цьому на даному етапі кримінального провадження продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції встановив подальше існування заявлених прокурором ризиків та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу можливо запобігти наведеним ризикам.

Перевіривши зазначене судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже вони в повній мірі ґрунтуються на відомостях, що наявні в матеріалах провадження, які ретельно перевірені місцевим судом.

Зокрема, суд першої інстанції надав детальну оцінку, як відомостям про тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень в контексті застосування запобіжного заходу, так і питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння найтяжчого з яких (п.п.1,6,11, 12 ч.2 ст.115 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Посилання обвинуваченого на те, що кримінальне провадження стосовно нього сфабриковане, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, адже вони не підтверджені жодними належними доказами. Оскільки питання доведеності винуватості обвинуваченого вирішується на стадії судового розгляду, яка в даному випадку не завершена, суд апеляційної інстанції в ході перевірки ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу не вправі надавати оцінку питанню доведеності вини щодо вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів.

Що стосується доводів обвинуваченого про безпідставність висновків суду про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то на переконання суду апеляційної інстанції такі посилання обвинуваченого є непереконливими, адже відомості, що наявні в матеріалах провадження підтверджують подальше існування вказаних ризиків.

Так, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене сукупністю обставин, що встановлені на даному етапі кримінального провадження, серед яких зокрема тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, адже зазначені злочини відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що пов`язані із створенням злочинної організації, протиправним заволодінням майном підприємства, що спричинило велику шкоду, замаху на вбивство, незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї. За скоєння найтяжчого з них (п.п.1,6,11, 12 ч.2 ст.115 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна

Вбачається, що обвинувачений, хоч і має сім`ю, проте матеріали провадження не містять відомостей про наявність достатніх соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, які б з достатньою мірою утримували його від переховування від суду. Крім того обвинувачений перебував у розшуку.

Зазначені обставини у сукупності із відомостями про тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів вказують на існування ризику переховування від суду, адже обвинувачений з метою ухилення від відповідальності та можливого суворого покарання може вдатися до таких дій.

Посилання обвинуваченого на те, що він не погодився на пропозицію співпраці з боку окупаційної влади та після звільнення повернувся до своєї родини та здійснював заходи щодо вступу на військову службу апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки зазначені обставини не свідчать про відсутність ризику переховування обвинуваченого.

Так, наявні відомості, що обвинувачений після звільнення з місця попереднього ув`язнення російськими військовими під час відступу з тимчасово окупованих територій, до правоохоронних органів не звернувся та був відсутній за місцем проживання внаслідок чого був оголошений у розшук.

Крім того, місцевий суд вірно встановив, що продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні.

Так, ризик незаконного впливу свідків обумовлений тим, що розгляд кримінального провадження триває, вказані особи ще не допитані в ході судового розгляду. Поруч із цим, обвинувачений обізнаний із анкетними даними допитаних під час досудового розслідування свідків, а тому існує реальний ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків в кримінальному провадженні, для зміни ними показань. Крім того, наявні відомості про те, що обвинувачений причетний до спроби незаконного впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні. Таким чином ризик незаконного впливу на свідків є реальним.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий в кримінальному провадженні перебуває на тимчасово окупованій території у зв`язку із чим відсутній ризик незаконного впливу на нього, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки судом першої інстанції встановлено існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків, а не потерпілого.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано врахував існування ризику можливості вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень. Крім того, згідно наданих стороною обвинувачення відомостей інкриміновані злочини обвинувачений вчинив із застосуванням методів підготовки та конспірації. Зазначені відомості вказують на можливість вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення.

Таким чином існування наведених ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Виходячи із переліку ризиків, що наявні в даному кримінальному провадженні, а також відомостей, що наявні в матеріалах справи, зокрема щодо характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, які мають підвищений ступінь суспільної небезпечності, а також відомостей про особу ОСОБА_8 , запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання у даному випадку не зможуть запобігти ризику переховування, незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, чи вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується не тільки на тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів та суспільній небезпечності інкримінованого злочину, а і сукупності даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого та відсутності підстав для зміни чи скасування ухвали за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року в кримінальному провадженні №0000180 від 25 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4