1-в/205/742/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його звільнення від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення його від покарання у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння.

В судове засідання прокурор, представник установи виконання покарань не з`явились, що, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 Кримінального-процесуального кодексу України (далі КПК), не є перешкодою для розгляду подання у їх відсутність. Засуджений ОСОБА_3 направив до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання у його відсутність. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК.

Суд, вивчивши доводи клопотання засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

При цьому, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 3 роки.

Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він 01 червня 2020 року, приблизно о 15.00 годині викрав велосипед потерпілого ОСОБА_4 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди у розмірі 3300 гривень.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він разом з іншим співучасником злочину, 23.10.2017 приблизно о 00-30 годині намагався вирізали телефонний кабель марки ТПП 100*2*0,5 довжиною 16 метрів вартістю 2 385,60 гривень, однак не довів свій злочин до кінця, що не залежало від його волі.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року в сумі 2102 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2020 році складала 1051 грн.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2022 році становила 2102 грн.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 , згідно з вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року складає 3300 гривень, тобто зазначена сума перевищує суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому матеріальних підстав для застосування Закону № 3886-ІХ у суду немає.

Аналогічно зазначеному, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_3 , згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року складає 2385 гривень 60 копійок, в той час, як податкова соціальна пільга станом на 2017 рік складала 800 гривень, а кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки наставала, якщо вартість майна перевищувала 1600 гривень, тобто зазначені суми явно перевищують суми двох неоподаткованих мінімумів доході громадян, встановленої на день вчинення засудженим інкримінованих йому діянь, що також унеможливлює застосування Закону № 3886-ІХ.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК та вартість викраденого ним майна перевищує два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення кримінальних правопорушень, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК, ст. 2, 372, 537-539 КПК, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його звільнення від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1