Провадження № 1-кп/522/1152/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0003095 від 16.08.2019 року, №0001304 від 11.09.2019 року, №0003190 від 22.08.2019 року, №0000600 від 29.03.2020 р., №0000790 від 05.05.2020 р., №0002041 від 03.06.2020 р., №0002487 від 12.07.2020 р., №0000600 від 22.05.2020 р., №0001285 від 07.05.2020 р., відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чарівне, Великоолександрівського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 360 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли вищевказані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурором було подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні їм запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинувачених неможливо застосування більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення клопотань, дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться кримінальні провадження №0003095 від 16.08.2019 року, №0001304 від 11.09.2019 року, №0003190 від 22.08.2019 року, №0000600 від 29.03.2020 р., №0000790 від 05.05.2020 р., №0002041 від 03.06.2020 р., №0002487 від 12.07.2020 р., №0000600 від 22.05.2020 р., №0001285 від 07.05.2020 р.

Прокурором було подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики встановлені раніше судом при обранні їм запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинувачених неможливо застосування більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Надаючи оцінку доводам клопотання щодо наявності існування ризиків, суд враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 360 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від суду.

Також враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від суду.

При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято, свідки підлягають безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, вважаю, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останніх на свідків та обвинувачених, з метою зміни останніми показань.

З урахуванням того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнового характеру, вважаю про не зменшення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, вважаю, що у клопотанні прокурора доведено про не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даному етапі судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, вважаю, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора, доведені під час розгляду клопотання та виправдовують тримання обвинувачених під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є обґрунтованими з огляду обмеження конституційних прав і свобод обвинувачених, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню та обвинуваченим має бути продовжений строк тримання під вартою

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

При визначенні альтернативної міри запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинувачених, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у яких вони обвинувачуються, та відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України вважає необхідним визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб щодо кожного із обвинувачених окремо, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризиків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 19.02.2024 р. включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400 грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу застава за ОСОБА_3 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 19.02.2024 р. включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400 грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу застава за ОСОБА_4 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачених, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою стороною, свідками, іншим обвинуваченим, з приводу обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Роз`яснити обвинуваченим наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду, без поважних причин не повідомлять про причину своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: