Номер провадження: 11-сс/813/1778/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.10.2024, якою повернуто його скаргу на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві в межах к/п №0000193 від 01.06.2023

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді його клопотання від 12.10.2024 про визнання його потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, долучення до матеріалів кримінального провадження цивільного позову тощо в межах к/п №0000193 від 01.06.2023.

Мотивуючи своє рішення про повернення скарги, слідчий суддя зазначив, що заявник ОСОБА_6 , не маючи статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не набув права оскаржувати бездіяльність слідчого, яка полягала у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на залишення слідчим суддею поза увагою того, що ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.08.2024 було скасовано постанову слідчого про відмову у проведенні його допиту в якості потерпілого з врученням пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, зобов`язано повторно розглянути питання стосовно визнання його потерпілим у к/п №0000193, проте впродовж тривалого часу дане судове рішення слідчою не виконувалось, що й послугувало підставою для звернення 12.10.2024 із відповідним клопотанням про вчинення процесуальної дії з вирішення питання про визнання його потерпілим з врученням пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, про результат розгляду якого він не повідомлявся.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд скарги у цьому ж суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку заявника, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного судового рішення дає підстави стверджувати про те, що воно приписам вищевикладеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступні обставини.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, серед іншого, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Вимогами ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Із аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 у вищезгаданому к/п №0000193 є заявником.

28.10.2024 заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді його клопотання від 12.10.2024 про визнання його потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 1-2).

Повертаючи зазначену скаргу заявника ОСОБА_6 , слідчий суддя послався на те, що останній не має права подавати скаргу, оскільки не набув у встановленому законом порядку процесуального статусу потерпілого.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись із таким висновком слідчого судді з огляду на наступні обставини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, відповідно до приписів ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом із тим, ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.08.2024 було задоволено скаргу ОСОБА_6 , скасовано постанову ст. слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 від 05.08.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про вручення пам`ятки та проведення його допиту в якості потерпілого в межах к/п № НОМЕР_1 , а також зобов`язано відповідних посадових осіб другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві повторно розглянути питання стосовно можливості визнання ОСОБА_6 потерпілим з урахуванням вимог ст. 55, 110 КПК України (а.с. 12).

Згодом, 12.10.2024 заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчої другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 із клопотанням про вирішення питання стосовно визнання його потерпілим в даному кримінальному провадженні з врученням пам`ятки про права та обов`язки (а.с. 11).

Разом із тим, станом на момент подання скарги на бездіяльність слідчого, тобто на 28.10.2024, заявнику ОСОБА_6 , всупереч вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, не було вручено пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, а також не було вручено вмотивованої постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Враховуючи викладене та з огляду на факт скасування вищевказаною ухвалою слідчого судді від 20.08.2024 постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим в даному к/п №0000193, а також з урахуванням відсутності повторної постанови слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим, колегія суддів констатує, що ОСОБА_6 в зазначеному кримінальному провадженні фактично набув статусу потерпілого, внаслідок чого висновок слідчого судді стосовно того, що останній не мав права подавати скаргу на відповідну бездіяльність слідчого не ґрунтується на вимогах закону та суперечить фактичним обставинам провадження.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що слідчий суддя, без належного дослідження всіх обставин справи та аналізу матеріалів провадження, дійшов передчасного висновку про необхідність повернення ОСОБА_6 його скарги на бездіяльність слідчого у зв`язку із тим, що він не має права подавати скаргу, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що, як наслідок, перешкодило йому прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, положення п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України наголошують на тому, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

В свою чергу, ч. 1 ст. 412 КПК України встановлено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення апеляційної скарги заявника, скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в суді 1-ої інстанції іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 55, 303, 304, 309, 370, 404, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2024, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 щодо не розгляду його клопотання від 12.10.2024 про визнання його потерпілим в межах к/п №0000193 від 01.06.2023 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_7 щодо не розгляду його клопотання від 12.10.2024 про визнання його потерпілим в межах к/п №0000193 в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4