Справа №478/780/24 пров. №1-в/478/371/2024
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
21 жовтня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка подання Баштанського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, виховується у родині з одним із батьків, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого 01.07.2024 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна, з застосуванням ст.75, ст.76, ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік,
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання Баштанського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання.
Клопотання обґрунтоване тим, що на виконанні органу пробації перебуває вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Однак, 09.08.2024 року набрав чинності Закон №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст.51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Орган пробації вказує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено.
Водночас на момент вчинення крадіжки ОСОБА_3 вартість викраденого майна відповідно до обвинувального вироку становила 1161 грн 16 коп. (без ПДВ) сума якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2024 році (3028 грн), через це орган пробації вважає, що засуджений відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України підлягає звільненню від відбування покарання.
Представник Баштанського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд подання в його відсутності, просив задовольнити.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення до суду не подавав, втім його неявка на підставі ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, подання підтримав та не заперечував проти його задоволення.
Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2 і 3 ст.74 КК України.
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України).
Судом встановлено, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, згідно ст.75, ст.76, ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Так, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).
Цим Законом ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX від 09.11.2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн., а отже сума соціальної пільги становить 1 514 грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 3028 грн.
Згідно вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року ОСОБА_3 здійснив крадіжку 05.04.2024 року, завдавши матеріальну шкоду потерпілому на суму 1161 грн 16 коп., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 3028 грн).
Відповідно до ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України)
Це положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.
Частиною 2 ст.74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року засуджений за крадіжку майна на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, застосувавши принцип зворотної дії закону в часі.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.ст.4, 5, 74 Закону України №3886-ІХ, суд
П о с т а н о в и в:
Подання Баштанського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про вирішення питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, - задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Вважати ОСОБА_3 таким, що засуджений вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2024 року до покарання за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі положень ст.75, ст.104 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 01.07.2024 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її винесення.
Суддя ОСОБА_1