УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

В рамках вказаного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням, якому просить накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження та користування на вилучений в ході проведення 31.08.2024 року обшуку транспортний засіб автомобіль марки «Hyundai», моделі «Grandeur», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом в рамках кримінального провадження та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 подав до суду клопотання, в якому просив розглянути клопотання без його участі, зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Долучив в обґрунтування клопотання копії матеріалів кримінального провадження.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для накладення арешту. Клопотання просила розглянути у її відсутність та відмовити у його задоволенні.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяви учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків, з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження було розпочато за фактом отриманої інформації про те, що Народний депутат України ОСОБА_7 , маючи на меті покинути територію України, 23 серпня 2024 року вчинив незаконний перетин державного кордону в зоні відповідальності ВПС «Велика Комарівка» ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у клопотанні зазначає про те, що досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження встановлено, що до організації незаконного перетину кордону імовірно причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується транспортним засобом марки «Hyundai», моделі «Grandeur», білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 .

Так, з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, яке може мати значення речових доказів та містити на собі сліди злочину або мають значення для досудового розслідування 31.08.2024 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України у період з 09 год. 09 хв. по 09 год. 16 хв. слідчим ОСОБА_9 проведено обшук автомобіля Hyundai Grandeur д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_1 , за результатом проведення якого вилучено автомобіль Hyundai Grandeur д.н.з. НОМЕР_1 .

З метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, прокурор наразі звертається із клопотанням про накладення арешту на вилучений під час обшуку транспортний засіб.

На переконання слідчого судді клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучений транспортний засіб, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та яким чином він відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Прокурор у клопотанні визначив метою накладення арешту на транспортний засіб його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Клопотання в обґрунтування накладення арешту на майно окрім, копії протоколу обшуку, копії ухвали слідчого судді на підставі якої був проведений обшук та постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не містить документів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується в рамках кримінального провадження та майном яке належить третій особі.

Більш того, до клопотання не долучено копії документів щодо права власності на вилучений транспортний засіб, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити власника вилученого транспортного засобу.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне стороні обвинувачення для огляду та чому орган досудового розслідування вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001517 від 25.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1