Справа № 346/1439/24
Провадження № 11-кп/4808/300/24
Категорія ч.2 ст. 389 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач
19 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
Вказаним вироком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Королівка Коломийського району; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянку України; розлучену; раніше судиму вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2023 року за ч.1 ст.190 КК України,-
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено основне покарання у вигляді арешту строком на 1 місць.
Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2023 року ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначено їй покарання у виді громадський робіт на строк 200 годин. Вирок вступив в законну силу 04.04.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.37 КВК України, засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: додержуватись встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Відповідно до ч.3 ст.40 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця. Так, ОСОБА_9 з 10.04.2023 року перебуває на обліку в Коломийському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області. 20.12.2023 року ОСОБА_9 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. В той же день їй було роз`яснено наслідки ухилення від відбування покарання, відповідно до. ч.2 ст.389 КК України, про що нею було заповнено підписку, а також їй було вручено направлення на громадські роботи до Комунального підприємства «Полігон екологія», що знаходиться по АДРЕСА_2 , для подальшого відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 21.12.2023 року. Згідно наказу Комунального підприємства «Полігон екологія» Коломийської міської ради №329-К від 20.12.2023 року ОСОБА_9 було прийнято на громадські роботи та було складено графік виходу на роботу у січні 2024 року. Однак, ОСОБА_9 , будучи належно ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також правовими наслідками в разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ухилилася від відбування даного покарання. Так, ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, допустила порушення порядку і умов відбування даного покарання, а саме: не з`являлася на громадські роботи 16, 17, 18, 22, 23, 24, 25, 26, 29, 30, 31 січня 2024 року. Також Комунальним підприємством «Полігон екологія» ОСОБА_9 було складено графік виходу на роботу у лютому 2024 року. Однак, ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, допустила порушення порядку і умов відбування даного покарання, а саме: не з`являлася на громадські роботи 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 26, 27, 28, 29 лютого 2024 року. Станом на 01.03.2024 року, із призначених згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2023 року - 200 годин громадських робіт, ОСОБА_9 , відпрацювала 64 години громадських робіт.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_9 дійсно вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною 2 статті 389 КК України.

З вироком суду не погодився прокурор, який не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок суду незаконним внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано вимоги ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_9 засуджена вироком Коломийського міськрайонного суду від 03.03.2023 року за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, яке вона не відбула повністю.

Крім цього, суд першої інстанції безпідставно призначив покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 1 місяць.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, а покарання не відповідає меті кримінального покарання.

З урахуванням наведеного та положень Закону України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України, щодо вдосконалення видів кримінальних покарань», що набрав чинності 28.03.2024 року, і стосується абз.2 ч.2 ст.389 КК України, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду від 03.03.23 року та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.

В решті вирок суду залишити без змін.

Іншими сторонами кримінального провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, а обвинувачена та її захисник заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони кримінального провадження не оскаржили вирок в частині обвинувачення визнаного судом доведеним, винуватості ОСОБА_9 та правильності кваліфікації її дій.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції при призначенні покарання не дотримався.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, суд врахував загальні засади призначення покарання - тяжкість скоєного, віднесеного законом до категорії кримінальних проступків, особу винної, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України станом на 26.03.2024 року.

Поряд з цим, при призначенні покарання ОСОБА_9 залишено поза увагою положення ст.71 КК України, про що обґрунтовано наголошується в апеляційній скарзі прокурора.

Згідно ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 , будучи засудженою вироком Коломийського міськрайонного суду від 03.03.2023 року за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, дане покарання не відбула, вчинивши кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.

За таких обставин має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування оскаржуваного вироку в частині покарання.

Крім того, 28.03.2024 року набрали чинності положення Закону України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року, яким внесено зміни до ст.389 КК України.

Зокрема, санкція ч.2 ст.389 КК України викладено у новій редакції - "карається пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк". Внаслідок таких змін з санкції виключено покарання у виді арешту та доповнено покаранням у виді пробаційного нагляду, який є більш м`яким.

Для призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_9 апеляційний суд враховує, що вона не працює, розлучена; неповнолітні діти у неї відібранні на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року, раніше судима вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2023 року за частиною 1 статті 190 КК України; на медичному обліку не перебуває.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.389 КК України, апеляційний суд виходить з його мети, визначеної ст.50 КК України - кара, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вище наведені дані про особу обвинуваченої, обставини які пом`якшують покарання - повне визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання та приходить до висновку, що ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. Остаточне покарання за сукупністю вироків необхідно призначити у відповідності з положеннями ч.1 ст.71 та ст.72 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 26 березня 2024 року в частині призначення покарання ОСОБА_9 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду від 03.03.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 2 років 10 днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_9 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4