ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 711/3101/24 Номер провадження 11-кп/814/1894/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000752 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 05 жовтня 2024 року.

У задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Так, в період до 24.02.2022 року, ОСОБА_7 надав свою добровільну згоду та вступив до складу створеної злочинної організації у якості співвиконавця, до складу якої в різні проміжки часу входили: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та інші невстановлені органом досудового розслідування особи, які за попередньою змовою зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень та отримання стабільного незаконного прибутку шляхом вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Тобто, ОСОБА_7 , в період не раніше 24.02.2022 року та не пізніше 25.04.2023 року, діючи під керівництвом невстановлених органом досудового розслідуванням осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження, за участі інших учасників злочинної організації здійснював незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, судом не враховано, що обвинувачений постійно проживає за однією адресою, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, суд, всупереч ч.3 ст.183 КПК України, не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим передбачених КПК України обов`язків.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Прокурор, захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

При цьому, всупереч доводам захисника, існує ризик впливу ОСОБА_7 на інших підозрюваних, свідків та експертів з метою зміни ними своїх показань (експертних висновків) або відмови від наданих показань.

Перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 може продовжити вчинення протиправної діяльності проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів заради отримання ним постійного джерела прибутку.

Крім того, про можливість перешкоджати здійсненню кримінального провадження свідчить характер кримінальних правопорушень, об`єктом яких громадська безпека та здоров`я населення.

Доводи апелянта про наявність позитивно характеризуючих особу обвинуваченого даних, не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що існували на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу та на даний час не зменшились.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, твердження апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Також, суд, з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4