Справа № 740/5064/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/390/24
Категорія - про взяття під варту. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання cлідчого СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не працюючому, раніше не судимому, який є особою з інвалідністю 2 групи з приводу психічного захворювання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на відомості про стан здоров`я підозрюваного, його поведінку в судовому засіданні, прийняв до уваги відомості про застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в 2023 році, та прийшов до висновку про неможливість обрання ОСОБА_6 будь-якого запобіжного заходу до проведення відповідної експертизи щодо підозрюваного та визначення стану його осудності.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою повністю задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, з визначенням розміру застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави на підозрюваного покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в тому числі й обов`язок докласти зусиль до пошуку роботи.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , та особу підозрюваного, прокурор вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 5 ст. 177 КПК України, що є підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує на те, що санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його ув`язнення на значний строк із наявністю в підозрюваного можливості безперешкодної зміни місця свого перебування, вказує на те, що ризик його переховування від органу досудового розслідування є достатньо високим.

Звертає увагу також на можливість підозрюваного здійснювати вплив на потерпілу, з якою вони проживають неподалік від місця вчинення злочину в невеликому населеному пункті, у зв`язку з чим, їхня випадкова або ж цілеспрямована з боку підозрюваного зустріч, при наявності страху в потерпілої перед підозрюваним, про який вона вказувала під час проведення слідчих дій, у поєднанні з усвідомленням нею того, що він поза контролем правоохоронних органів вільно пересувається містом після вчиненого, може призвести до зміни нею раніше наданих показань.

Відсутність легального джерела доходів у підозрюваного в поєднанні з необхідністю отримувати засоби до існування, а також вчинення ОСОБА_6 в минулому (20.10.2022) суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вказують на існування ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень

Всі вказані ризики підсилюються наявністю в підозрюваного психічного захворювання, що беззаперечно негативно впливає на адекватність його соціальної поведінки, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цим ризикам.

В оскаржуваному рішенні, слідчий суддя фактично зазначив про необхідність зміни порядку досудового розслідування в кримінальному провадженні, а також констатував бездіяльність слідчого та прокурора внаслідок не призначення станом на 22 серпня 2024 року проведення судової психіатричної експертизи з метою визначення психічного стану підозрюваного. Інших доводів для відмови у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу в ухвалі не наведено.

Разом з тим, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були відсутні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 503 КПК України, для зміни порядку досудового розслідування та здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, рішення про зміну порядку досудового розслідування слідчим або прокурором прийняте не було, а тому слідчий суддя зобов`язаний був розглядати вищевказане клопотання на підставі норм, закріплених у Главі 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК України, перевірити наявність правових підстав для застосування запобіжного заходу, та в разі відмови в застосуванні запобіжного заходу зобов`язаний був навести переконливі мотиви, обґрунтувати належними доказами своє рішення.

Вказує на те, що безпідставно відмовивши повністю в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, та звільнивши психічно хворого, схильного до вчинення суспільно небезпечних діянь підозрюваного з-під варти в залі суду, слідчий суддя порушив одне із завдань кримінального провадження, закріпленого ст. 2 КПК України, що полягає в захисті суспільства від кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до особи, яка становить суспільну небезпеку та схильну до вчинення суспільно небезпечних діянь, захисника та підозрюваного, які не погодились з доводами сторони обвинувачення, захисник зауважив, що його підзахисний хворіє більше 20 років на психічне захворювання, визнаний через цю хворобу інвалідом 2 групи, є неосудним, проте прокурор уперто проводить досудове розслідування у звичайному порядку, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 21 серпня 2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 серпня 2023 року, близько 05 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Площа І. Франка» в м. Ніжин, що розташована неподалік кафе «Фреш» по вул. Шевченка, 4-а, діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з метою протиправного збагачення, з корисливого мотиву, відкрито викрав у ОСОБА_10 гаманець, у якому знаходились грошові кошти на загальну суму 320 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду.

21 серпня 2024 року, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 був затриманий та в цей же день в присутності захисника йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Не вирішуючи питання про обґрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення та не перевіряючи доведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вірно звернув увагу на стан здоров`я підозрюваного (явно виражене психічне захворювання) та прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Так, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має дослідити дотримання вимог кримінального процесуального закону під час оголошення про підозру особі щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу та дотримання її прав під час здійснення слідчих та процесуальних дій.

Вивчаючи стан здоров`я підозрюваного чи обвинуваченого, слідчі судді, суди мають звертати увагу на присутність таких факторів, як наявність психічного захворювання; група інвалідності; наявність захворювань, які унеможливлюють (ускладнюють) тримання особи під вартою; інші захворювання; фізичний стан, тощо.

Слідчий суддя вірно зазначив про те, що за наявності відомостей, які викликають сумнів в осудності підозрюваного, обмеженої осудності підозрюваного слідчий або прокурор, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України, зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану такої особи.

Вимагаючи від суду застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з вказівкою на наявність ряду ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор в апеляційній скарзі не спростує висновків слідчого судді про наявність у підозрюваного психічного захворювання. Більш того, під час апеляційного перегляду прокурор не зазначив про те, що органом досудового розслідування вжиті будь-які заходи щодо зміни порядку проведення досудового розслідування з урахуванням стану підозрюваного.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження, навіть не зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, містять достатньо відомостей для того, щоб вирішити питання про зміну порядку досудового розслідування.

Так, відповідно до повідомлення КНП Ніжинська центральна міська лікарня від 21 серпня 2024 року ОСОБА_6 перебуває під наглядом лікаря-психіатра поліклініки Ніжинської центральної міської лікарні з 2007 року з приводу психічного розладу, є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок такого захворювання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2023 року до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку із покладенням здійснення примусового заходу медичного характеру на КНП Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Галицького.

Тобто, на час звернення до слідчого судді з клопотанням, орган досудового розслідування володів достатніми даними для того, щоб звернутися до слідчого судді з клопотанням про призначення стаціонарної психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 з примусовим його поміщенням до спеціалізованого психіатричного закладу, тим самим забезпечивши права підозрюваної особи та захистивши суспільство та його окремих громадян від суспільно небезпечних дій особи, яка страждає на психічне захворювання.

Продовжуючи здійснення кримінального провадження на загальних підставах та не вживаючи жодних заходів для того, щоб вирішити питання про поміщення ОСОБА_6 до спеціалізованого психіатричного закладу, орган досудового розслідування та прокурор грубо порушують права особи, яка підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, та наражають на небезпеку суспільство, адже завдяки такій бездіяльності суспільно небезпечна особа перебуває на свободі.

При зверненні з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий не надав вичерпних матеріалів щодо особи підозрюваного, обмежившись виключно його паспортними даними та довідкою з КНП Ніжинська центральна міська лікарня, що свідчить про недостатність даних про особу підозрюваного.

У судовому засіданні в апеляційному суді захисник вказував на те, що близько 20 років ОСОБА_6 страждає на психічне захворювання, має встановлений діагноз «шизофренія» і саме з цього приводу є особою з інвалідністю другої групи.

Такі відомості не заперечуються стороною обвинувачення, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги про те, що на момент розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою були відсутні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 503 КПК України, для зміни порядку досудового розслідування та здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Саме обставини про наявність у підозрюваного психічного захворювання й були встановлені станом на 21 серпня 2024 року, тому замість того, щоб ставити перед судом питання про поміщення психічно хворої людини до слідчого ізолятору, слідчий та прокурор мали б вирішувати питання про необхідність призначення стаціонарної психіатричної експертизи.

До того ж, перебування психічно хворого в умовах ізоляції, за відсутності належної спеціалізованої медичної допомоги наражатиме на небезпеку не тільки тих осіб, з якими підозрюваний утримуватиметься в одному приміщенні, а й інших затриманих та працівників установи, які не є особами зі спеціальними знаннями у цій сфері.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя вірно врахував, що згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13