Номер провадження:1-в/521/1179/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

представника слідчого ізолятора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2024 року та вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло зазначене клопотання.

З клопотання вбачається, що засуджений відбуває покарання в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор просила клопотання задовольнити, вказавши, що покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року підпадає під декриміналізацію; покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року під декриміналізацію не підпадає.

Засуджений та представник установи виконання покарання подання підтримали. Просили задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

-вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 70 до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 23.07.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2678, 52 грн.

Згідно з вимогами п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., тобто на дату вчинення цього кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди не перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2024 р.

Крім того, вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 09.08.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2916,33 грн.

Згідно з вимогами п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., тобто на дату вчинення цього кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 р., за якими він був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки це кримінальне правопорушення залишається кримінально-караними діяннями.

При цьому суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за ч.4 ст.185 КК України вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1