Справа №702/1001/24
Провадження №1-кс/702/5/24
УХВАЛА

29 жовтня 2024 року місто Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань Монастирищенського районного суду Черкаської області заяву судді Монастирищенського районного суду ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду справи з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , якому у кримінальному провадженні №0001552 від 16.09.2024 висунуте обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

25.10.2024 до Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшов затверджений у кримінальному провадженні №0001552 від 16.09.2024 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 .

Згідно автоматизованого розподілу судових справ між суддями для одноособового розгляду справи визначений головуючий суддя ОСОБА_4 .

28.10.2024 суддя ОСОБА_4 заявив у справі самовідвід, мотивуючи його тим, що потерпілою у справі є мати його помічника ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Суддя вважає, що наведена обставина може викликати у сторін провадження сумніви в його об`єктивності та неупередженості.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про обґрунтованість поданої суддею заяви та наявність законних підстав для її задоволення.

Згідно із статтею 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

За змістом частини 3 статті 81 КПК України, участь осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід не є обов`язковою.

Враховуючи положення статті 81 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду заяви про самовідвід, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, суд дійшов до висновку, що відсутність особи, яка заявила самовідвід, а також інших учасників кримінального провадження, не перешкоджає розгляду заяви та вважає можливим розглянути заяву за відсутності ОСОБА_4 , обвинуваченого і потерпілої.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків і такого рішення.

Згідно зі статтею 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

За наявності підстав, передбачених статтями 7579 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід (стаття 80 КПК України).

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 69, 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Пунктом 1.5 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Лісабон, 10 липня 1998 року) встановлено, що суддя зобов`язаний підтримувати високий рівень компетентності, необхідний для вирішення справ у кожному конкретному випадку, оскільки від рішення судді залежать гарантії та права особи.

Статтями 7, 8 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки та вживати заходів для поглиблення своїх знань та вдосконалення практичних навичок, здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом. Зазначені обов`язки судді є професійними стандартами, що є тією моделлю поведінки, яку суддя повинен ставити своєю ціллю і якої повинен дотримуватися.

Зловживання правом на самовідвід не допускається. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. За змістом коментованої статті заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у разі неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Вирішуючи заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід суд встановив, що наказом керівника апарату Монастирищенського районного суду Черкаської області №38-ОС від 16.07.2024 ОСОБА_6 призначений помічником судді Монастирищенського районного суду Черкаської області з 22 липня 2024 року на строк повноважень судді ОСОБА_4 та не довше перебування судді у штаті суду.

Згідно з формули висунутого ОСОБА_5 обвинувачення 16.09.2024 близько 01 год. 30 хв. останній проник до приміщення металевого торгівельного вагончика, власницею якого є ОСОБА_7 , та викрав 11 222,00 гривень.

З дослідженого обвинувального акта слідує, що у кримінальному провадженні №0001552 від 16.09.2024 ОСОБА_7 має статус потерпілої особи.

Відповідно до частини першої статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Пункт 2 Положення про помічника судді, що затверджене рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21, визначає, що помічник судді - члена Ради суддів України - це працівник патронатної служби, який забезпечує виконання суддею - членом Ради суддів України, обраним у встановленому порядку з`їздом суддів України, його обов`язків члена Ради суддів України, а також повноважень щодо здійснення ним правосуддя.

Згідно з п. 20 Положення про помічника судді помічник судді:

- здійснює підбір актів законодавства та матеріалів судової практики, які необхідні для розгляду конкретної судової справи;

- бере участь у попередній підготовці судових справ до розгляду, в оформленні судових справ, за дорученням судді готує проекти судових рішень, запитів, листів, інших матеріалів, пов`язаних із розглядом конкретної справи;

- здійснює оформлення копій судових рішень для направлення сторонам у справі та іншим учасникам справи, які беруть участь у справі відповідно до вимог процесуального законодавства, контролює своєчасність надсилання копій судових рішень;

- здійснює контроль за своєчасним проведенням експертними установами призначених у справах експертних досліджень, за своєчасним виконанням органами внутрішніх справ ухвал судді про примусовий привід, а в разі невиконання таких ухвал - готує проекти відповідних нагадувань тощо;

- готує проекти доручень суду про виконання судами інших держав окремих процесуальних дій, про вручення судових документів з цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справ, про екстрадицію правопорушників на територію України;

- сприяє оформленню, виконанню доручень судів іноземних держав відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини з цивільних, сімейних і кримінальних справах, інших міжнародно-правових договорів України про правову допомогу, ратифікованих Верховною Радою України;

- виконує інші доручення судді, що стосуються організації розгляду судових справ.

Отже наведені у заяві про самовідвід обставини знайшли своє підтвердження, а тому беручи до уваги, що помічник судді ОСОБА_4 , у провадженні якого знаходиться справа №702/1001/24 щодо ОСОБА_5 , є рідним сином потерпілої у справі ОСОБА_7 , з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід.

Згідно із ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду справи №702/1001/24 (провадження №1-кп/702/150/24) з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , якому висунуте обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду справи №702/1001/24 (провадження №1-кп/702/150/24) з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , якому висунуте обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України.

Справу №702/1001/24 передати до канцелярії Монастирищенського районного суду Черкаської області для повторного розподілу між суддями.

Оскарження ухвали нормами діючого процесуального законодавства не передбачено.

Суддя ОСОБА_8