cправа №947/2026/24
У Х В А Л А

30 серпня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000969 від 15.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України. Вказане кримінальне провадження відкрито на підставі його заяви через проведення співробітниками НП України на СБ України обшуку за місцем здійснення ним індивідуальної адвокатської діяльності всупереч наявним вивіскам у займаних ним приміщеннях, всупереч вимогам ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», без відповідного дозволу, наданого ухвалою суду з порушенням вимог КПК України.

13.06.2024 року він вкотре направив на адресу слідчого заяву про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Постановою від 14.06.2024 року слідчий відмовив у задоволенні заяви, у які обґрунтував таке рішення незазначенням у заяві про наявність моральної шкоди її розміру та ненаданням доказів, які її підтверджують.

Ухвалою від 01.08.2024 року у справі №947/2026/24 постанову слідчого від 14.06.2024 року також було скасовано.

За результатами оскарження 03.08.2024 року слідчий повторно розглянув його заяву про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, однак знову ж постановою від вказаної дати відмовив у задоволенні вимог.

Вказував, що зазначена постанова була отримана ним 14.08.2024 року на мобільний телефон. З постановою від 03.08.2024 року не погоджувався, оскільки вона була прийнята без повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального правопорушення, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому така постанова не є мотивованою та підлягає скасуванню.

Наголошував, що відповідно до п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Вважав, що оскаржувана постанова слідчого від 03.08.2024 року цим вимогам не відповідає, оскільки належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Просив врахувати, що із відповідними заявами щодо визнання його потерпілим він звертався неодноразово і у належний спосіб обґрунтував завдану шкоду. Незважаючи на неодноразове скасування постанов про відмову у задоволенні заяв, слідчий, зловживаючи своїми повноваженнями, протягом тривалого часу порушує його права.

Окрім того, у нього відсутня будь-яка інша процесуальна можливістю визнати свій статус як потерпілого, окрім як через визнання такого статусу слідчим.

Стверджував, що слідчим не з`ясовувалось самостійно питання щодо заподіяння йому певної шкоди та не враховувалось те, що безпосередньо вказувалось у заявах. Також не було проведено ані його допиту, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких він вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяна певна шкода.

Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 03.08.2024 року, винесену у кримінальному провадженні №0000969 від 15.12.2023 року.

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

Слідчий в судове засідання не з`явився, просив розгляд скарги провести за його відсутності. При цьому зазначив, що в ході повторного розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 підстав для її задоволення не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду клопотання на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Ознайомившись зі скаргою та дослідивши додані до неї документи, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000969 від 15.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 03.08.2024 року, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні. При цьому, вказана постанова мотивована зокрема тим, що аналізом змісту заяви ОСОБА_3 від 29.09.2023 про вчинення злочину, також не встановлено в чому виразилась завдана моральна, фізична або майнової шкода, внаслідок можливих неправомірних дій працівників правоохоронних органів, які проводили обшук. Крім того, у вищевказаній заяві зазначено, що слідчим під час обшуку не вилучались будь-які речі або документи адвоката ОСОБА_3 . Разом з цим, адвокатом ОСОБА_3 в заяві від 13.06.2024 зазначено про завдання йому моральної шкоди, без зазначення розміру такої шкоди, та не надано доказів, які це підтверджують. Також, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази та документи щодо завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди, що давало би підстави визнати його потерпілим. В ході повторного розгляду його заяви підстав для її задоволення не встановлено.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні, може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, з постанови слідчого не вбачається, на підставі яких належних та допустимих доказів він зробив висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема майнової, ОСОБА_3 внаслідок можливого незаконного проникнення та проведення обшуку у приміщенні, яке нібито перебуває у його володінні. Зокрема, незважаючи на неодноразово скасовані постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, слідчий так до цього часу й не провів допит ОСОБА_3 для з`ясування питання завдання йому шкоди.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частина ч.2 ст.307 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 , на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

2. Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 03.08.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000969 від 15.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України скасувати.

3. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1