КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/6001/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4813/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001584 від 16 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2024 року задоволено клопотанняпрокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001584 від 16.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з мобільного застосунку «Дія» належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною його відчуження та розпоряджання до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню та забороною користування до проведення судових експертиз.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та зняти арешт з автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з мобільного застосунку «Дія» належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилається на те, що відсутні підстави вважати, що користування автомобілем марки «Renault» моделі «Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , може якимось чином перешкодити слідству або встановленню фактичних обставин справи та сприяти вчиненню кримінального правопорушення.

Арештований автомобіль є єдиним джерелом заробітку ОСОБА_6 , який має сім?ю, неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2017 року народження, та дружину ОСОБА_9 , яка тимчасово не працює.

Також ОСОБА_6 зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 до нього не має ніяких претензій.

Крім того, арештований автомобіль перебуває на штрафмайданчику, що передбачає оплату за його перебування та зберігання там за кожен день.

В судове засідання прокурор та власник майна ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання їх повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Броварського управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, за процесуального керівництва Броварської окружної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001584 від 16.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.06.2024 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Київ-Суми» між населеними пунктами с. Гоголів та Русанів, що в Броварському районі Київської області, на 15 км 950 м не обрав безпечної швидкості, в результаті чого допустив з`їзд на праве узбіччя, внаслідок чого, виїхавши в межі проїзної частини, не впорався з керуванням та допустив з`їзд в лівий кювет по напрямку його руху з подальшим перекиданням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажира автомобіля ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доставлено до КНП Броварська БКЛ з діагнозом: перелом хребців та лопатки.

В ході огляду місця події автомобіль «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено та направлено на зберігання на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з мобільного застосунку «Дія» автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

17.06.2024 року слідчим в ході досудового розслідування винесено постанову про визнання автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні.

19.06.2024 року до слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з мобільного застосунку «Дія» належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , з забороною його відчуження та розпоряджання до моменту прийняття рішення по кримінальному провадженню та забороною користування до проведення судових експертиз.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є засобом вчинення кримінального правопорушення, на кузові якого наявні сліди його вчинення, які є доказом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, тобто мають значення речового доказу. Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на таке майно може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2024 року задоволено клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001584 від 16.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з мобільного застосунку «Дія» належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною його відчуження та розпоряджання до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню та забороною користування до проведення судових експертиз.

Задовольняючи дане клопотання, подане в межах кримінального провадження № 0001584 від 16.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу та запобігання можливості його знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення судових експертиз в рамках розслідування даного кримінального провадження.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 17.06.2024 року.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України. Слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме, збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Що стосується доводів апелянта про те, що на теперішній час ніщо не вказує на те, що користування арештованим автомобілем марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,може якимось чином перешкоджати слідству або встановленню фактичних обставин справи та сприяти вчиненню правопорушення, то такі доводи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та мають значення для кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту, як речового доказу, з метою збереження.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про те, що потерпілий ОСОБА_10 не має до нього ніяких претензій, то такі доводи, також, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Не спростовують обгрунтованості висновків слідчого судді і доводи скарги про те, що автомобіль, на який накладено арешт, є єдиним джерелом заробітку ОСОБА_6 , оскільки даний транспортний засіб є речовим доказом, був знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та передбачене ч. 1 ст. 286 КПК України. При цьому постановою слідчого від 17.06.2024 року у провадженні призначено судову інженерно-технічну експертизу (дослідження технічного стану транспортного засобу), безпосереднім об`єктом якої являється вилучений автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Призначення вищевказаної експертизи з метою дослідження технічного стану автомобіля виключає можливість користування ним власником, оскільки це призведе до зміни транспортного засобу та знищення існуючих на ньому слідів кримінального правопорушення, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4