Справа №591/4212/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_13
Номер провадження 11-кп/816/1205/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4612/24 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 і обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18.06.2024 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки обвинувачена має на утриманні неповнолітню дочку, яку виховує сама, батько участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Обвинувачена проживає з бабусею, 1948 року народження, яка страждає на онкологічне захворювання, і потребує постійного догляду. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, під час якого покладені на останню обов`язки нею виконувались, порядок перебування вдома в нічний час не порушувався;

- обвинувачена ОСОБА_9 також просить скасувати ухвалу суду та обрати їй запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, оскільки вона має постійне місце проживання, де проживає з 75-річною бабусею, яка є хворою і потребує постійного піклування, і з 4-річною дитиною, яку утримує самостійно, маючи підробіток в інтернеті, вона не є суспільно-небезпечною, характеризується позитивно.

У Зарічному районному суді м. Суми знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, судовий розгляд якого по суті пред`явленого їй обвинувачення не завершений, тому під час підготовчого судового розгляду прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, оскільки відносно останньої, яка засуджена за злочини проти власності, в період іспитового строку складено три обвинувальні акти, вручено повідомлення про підозру у вчиненні чотирьох епізодів крадіжки, а під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту знову отримані відомості про її причетність до вчинення крадіжок. Крім того, обвинувачена не працює, раніше судима, обвинувачується у вчиненні декількох епізодів тяжкого злочину в період дії іспитового строку, тому існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які не можуть бути забезпечені іншими, більш м`якими запобіжними заходами.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.06.2024 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.08.2024 включно, а також визначена застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн, та покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, сторони в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності, від обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_11 будь-яких клопотань про участь у розгляді апеляційних скарг до суду на підставі ст. 422-1 КПК не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а згідно ч. 2 КПК завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. При цьому під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ст. 194 КПК).

Ухваливши рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі і з визначенням застави, зокрема ту обставину, що судове провадження триває, наявні обставини, які свідчать про те, що обвинувачена може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 , вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого їй обвинувачення, правильності правової кваліфікації її дій, достовірність або недостовірність наявних у справі доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування органом державного обвинувачення того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченої для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що остання має схильність до вчинення кримінальних правопорушень та у разі зміни запобіжного заходу матиме можливість їх вчинення.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій, наслідків вчинених дій, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а тому приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленому судом першої інстанції ризику, що є виправданим та необхідним елементом з огляду на інші обставини і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_11 щодо наявності у неї на утриманні малолітньої дитини та хворої бабусі були взяті до уваги судом першої інстанції, але ці обставини не тими обставинами, що унеможливлюють застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому стороною захисту не доведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченої своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ще й враховуючи те, що судом відповідно ч. 3 ст. 183 КПК було визначено розмір застави, яка може бути внесена обвинуваченою.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням її права на свободу та особисту недоторканість, навівши в оскаржуваній ухвалі відповідні мотиви прийнятого рішення, з чим колегія суддів погоджується, судове рішення є законним, обґрунтованими і належним чином умотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18.06.2024 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3