Справа № 195/1356/24
У Х В А Л А

іменем України

05.12.2024 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 15.06.2024року, стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка: с.Кірово, Томаківського району, Дніпропетровської області, із середньою освітою, не заміжня, на утриманні малолітніх дітей не має, не працює, яка зареєстрована: АДРЕСА_1 та фактично проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2024 року приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась в будинку АДРЕСА_3 , де в неї під час сварки, виниклої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_5 , в цей же день 14.06.2024 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим, під час сварки, діючи умисно, протиправно, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, нанесла 4 удари дерев`яною палицею в область обох ніг від яких потерпілий впав на землю та продовжуючи свої протиправні дії нанесла ще 3 удари дерев`яною палицею в область спини, а саме в область лівої лопатки та голови потерпілому ОСОБА_5 .

В результаті умисних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 249-Е від 25.07.2024 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої поверхні акроміального відростка лівої лопатки, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Виявлені тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до середнього ступеню тяжкості на підставі п.2.2.2. Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за № 6.

Крім того виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, гематоми, садна голови та обличчя, забійні рани волосяної частини голови, лівої надбрівної дуги. Виявленні тілесні ушкодження на голові розглядаються у сукупності, як єдина закрита черепно-мозкова травма і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). Виявлені тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до легкого ступеню тяжкості на підставі п.2.3.3. Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за № 6.

Також у ОСОБА_5 виявлено гематоми, садна шиї, верхніх і нижніх кінцівок, різана рана правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі п.2.3.5 Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за № 6.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодженню, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але такі, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні надав письмову заяву про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , в якій просить суд, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з їхнім примиренням та відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України. З правовими наслідками звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, з вказаних підстав, обізнаний.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку їхнім примиренням тавідмовою потерпілого від обвинувачення. Крім того, повідомила, що їй зрозумілі підстави та наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав він добровільно погоджується на таке закриття.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Заслухавши думку учасників процесу щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, так як вона повністю визнала свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, суд вважає, що заяву потерпілого слід задовольнити з наступних обставин.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України не є тяжким злочином.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого, серед іншого, ч.1 ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).

Відповідно до ч.4 ст.26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 ч.1 ст.284 КПК України унормовано, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення .

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 20.02.2018 у справі № 142/1291/16-к зауважив, що приватне обвинувачення - це регламентований законом особливий вид кримінально-процесуальної діяльності приватного обвинувача (потерпілого), що включає звернення до компетентних органів із твердженням щодо винуватості певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, збирання доказів винуватості цієї особи, подальше підтримання ним обвинувачення в суді та право відмовитись від пред`явленого обвинувачення.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення здійснюється в загальному порядку з урахуванням деяких його особливостей, зокрема: підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (ч. 4 ст.26, ч. 1 ст. 478 КПК України); безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення згідно з ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення.

Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження (див. постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 487/1817/18).

Згідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, кримінальне правопорушення вчинено не у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, раніше не судима, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася в своїх діях, активно сприяла слідству з метою розкриття злочину, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, крім того, потерпілий звернувся із заявою про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, та відмовою від приватного обвинувачення, суд вважає, що за таких обставин є всі підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення та закриття даного кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КК України.

На підставі ст.46 КК України, керуючись ст.ст.284-288,314,369,372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву потерпілого ОСОБА_5 , про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні №0000062 від 15.06.2024 р., задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення .

Кримінальне провадження №0000062 від 15.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Речові докази: диск Axent DVD+R із записом слідчого експерименту від 25.07.2024 року із потерпіли ОСОБА_5 ; диск білого кольору DVD+R Axent із записом слідчого експерименту від 25.07.2024 зі свідком гр.-м ОСОБА_7 , - які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

05.12.2024