Провадження: № 1-кп/484/326/24
Справа: № 484/3540/24
Вирок

іменем України

25.11.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Первомайську в залі суду кримінальне провадження № 10000585 від 07.06.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Мечетня, Кривоозерського (Первомайського) району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2 (двох) малолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді номера обслуги 2 артилерійського взводу 6-ї артилерійської бригади 20-го артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдата»

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

встановив

14.03.2022 року ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності військових частин Збройних Сил України та інших формувань, призвано на військову службу по мобілізації та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.03.2022 № 57 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду номера обслуги 2 артилерійського взводу 6- ї артилерійської бригади 20-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

14.03.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 із територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

06.06.2024 року близько 23.00 год ОСОБА_3 проходив по АДРЕСА_3 . Проходячи по вказаній вулиці, на стоянці бази таксі «1506», яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 побачив автомобіль марки Опель Кадет сірого кольору, днз НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_7 .

В цей же час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Виконуючи задумане, користуючись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля та оглянувши його, виявив, що двері не зачинені, а ключі знаходяться в замку запалювання.

Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто протиправне вилучення будь - яким способом транспортного засобу у користувача всупереч його волі,переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи при цьому дозволу власника або інших законних підстав, ОСОБА_3 відчинив з боку водія двері автомобіля марки Опель Кадет сірого кольору, днз НОМЕР_3 , вартість якого становить 59 790,00 грн., яким користується ОСОБА_6 , сів до салону на місце водія та, за допомогою ключа запалювання, завів двигун, після чого автомобілем рушив з місця та в подальшому на вказаному автомобілі з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом марки Опель Кадет сірого кольору, днз НОМЕР_3 , належного потерпілого ОСОБА_6 спричинивши при цьому матеріального збитку останньому на суму 59 790,00 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 уклали угоду від 25.11.2025 року про примирення. Згідно угоди про примирення сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 289 КК України істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 із застосуванням положень ст.69 КК України з переходом до іншого більш м`якого виду основного покарання у виді штрафу. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні потерпілий підтримав угоду, просив її затвердити, повідомив, що наслідки положень ст..ст.394 і 424 КПК України йому зрозумілі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є не тяжким кримінальним правопорушенням.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом з`ясовано, що потерпілому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та постановлення обвинувального вироку з призначенням міри покарання, визначеної сторонами в угоді.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив

затвердити угоду про примирення від 25.11.2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання, із застосування положень ст.69 КК України, узгоджене сторонами угоди, у виді штрафу у розмірі 34 тис. грн в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення сторонам кримінального провадження.

Суддя: