Справа № 373/2033/24
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши справу за поданням начальника Бориспільського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 був засуджений вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14 червня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. На підставі ст. 76 КК України був зобов`язаний повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації. Вирок набрав законної сили.

16 вересня 2024 року начальник Бориспільського районного відділу № 2 філії Державної установи «Ценр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду із клопотанням про приведення вироку відносно ОСОБА_3 у відповідність з діючим законодавством шляхом звільнення його від покарання у відповідність з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України.

Посилається на те, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Сума заподіяних ОСОБА_3 збитків становить 2000 грн. 00 коп., що є меншим суми двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка відповідно до прийняття змін до законодавства та з врахуванням часу вчинення злочину, становила станом на 01 січня 2023 року 2684 грн.

Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_3 повинен бути звільнений під призначеного судом покарання.

Від прокурора надійшла заява про розгляд подання за його відсутності. В подваній заяві прокурор не заперечив проти задоволення клопотання.

Від представника Центру пробації та засудженого ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд питання у їх відсутність, подання підтримали, просили задовольнити.

Клопотання розглядається у відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється в силу ч 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, подання та контрольної справи №44/2024, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_3 був засуджений вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14 червня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. На підставі ст. 76 КК України був зобов`язаний повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації. Вирок набрав законної сили.

Сума заподіяних збитків, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, становила 2000 грн. 00 коп. Злочин вчинено 19 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 2684 гривні, 50 відсотків його розміру становили 1342 гривні.

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн (1342х2=2684 грн.).

Як вже було зазначено та вбачається із вироку суду, своїми діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

У відповідності до ч. 6 ст. 3 цього Кодексу, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) (далі КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21 (постанова від 07 жовтня 2024 року) дійшла висновку, що питання, які виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, оскільки вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становить меншу суму за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме за 2684 грн, зважаючи на норми ст.58 Конституції України, ст.3 та ст. 5 КК України, діяння, за вчинення якого останній був засуджений, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання, в тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , засудженого вироком Селидівського міського суду Донецької області від 14 червня 2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, звільнити від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1