Провадження № 1-«кс»/522/5702/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, болгарина, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001048 від 16.07.2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, у липні 2024 році, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, розуміючи, що на території України введено воєнний стан та наявна заборона виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, невстановлена органом досудового розслідування особа, заздалегідь вступивши в злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України та, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

1) на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морськихі річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також, у відповідності до ст. 11 вказаного Закону № 1777-XII, зазначено, що особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організується і здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710-VI), прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1710-VI, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому неодноразово продовжено, останній раз відповідно до Закону № 3891-IX "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місці, однак не пізніше 09 серпня 2024 року, невстановлена органом досудового розслідування разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , які діяли за попередньою змовою між собою, керуючись єдиним прямим умислом спрямованим на власне незаконне збагачення та незаконне збагачення осіб, які перебували з ним у змові, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробила єдиний стійкий злочинний план, згідно якого здійснювала ряд дій спрямованих на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, та, діючи відповідно до розробленого плану, вступила у злочину змову з ОСОБА_11 , якому вона повідомила про свої злочинні плани щодо незаконного перетинання особами державного кордону України за грошові кошти та наявної реальної можливості організувати таке переправлення.

Так, на початку липня 2024 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації спільного злочинного плану, невстановлена органом досудового розслідування особа, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp» зателефонувала ОСОБА_12 , та в ході телефонної розмови повідомила останньому про те, що має зв`язки та може організувати і здійснити незаконний перетин ним державного кордону України, за грошову винагороду, до Республіки Молдова.

В подальшому, 11 липня 2024 року невстановлена особа, з метою доведення свого прямого умислу до кінця, в ході телефонних розмов, демонструвала свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавали поради та вказівки щодо дій ОСОБА_12 момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій, а також інші поради незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_12 повинен буде заплатити їм грошові кошти в сумі 7500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.07.2024 становило 305359 гривень 50 копійок), на що ОСОБА_12 надав свою згоду та невстановлена органом досудового розслідування особа запропонувала йому приїхати в місто Одесу.

Надалі, 09 серпня 2024 ОСОБА_12 приїхав до м. Одеси, та, перебуваючи на Одеському залізничному вокзалі, зателефонував із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp» невстановленій досудовим розслідуванням особі та повідомив про свій приїзд. Під час телефонної розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа, надав вказівку ОСОБА_12 очікувати дзвінка. Так, 09 серпня 2024 ОСОБА_12 зустріла інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, посадив до транспортного засобу марки «Honda» моделі «Pilot» та забезпечив заселення в готель «Терра 7плюс», за адресою: АДРЕСА_2 , після чого надав вказівку очікувати подальшого дзвінка.

13 серпня 2024 року невстановлена досудовим розслідуванням особа із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp», користуючись номером телефону « НОМЕР_1 » зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що 13.08.2024 приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_12 необхідно прибути за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому мати при собі грошові кошти в розмірі 6000 доларів США.

Приблизно о 20:00 год. 13 серпня 2024 до ОСОБА_12 приїхали на транспортному засобі марки «Toyota» моделі «Prius» дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, які повідомили що вони від ОСОБА_13 , та посприяють перевезенню на інший берег лиману, поблизу Білгород-Дністровська, на якому його зустріне ОСОБА_5 . Виконавши всі зазначені дії, перевізши через лиман на інший берег, ОСОБА_12 за допомогою кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp» зідзвонився із невстановленою досудовим розслідуванням особою, який надав вказівку очікувати на березі лиману до ранку 14.08.2024.

14.08.2024 приблизно о 08:00 год. до ОСОБА_12 прибув ОСОБА_5 на транспортному засобі марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_12 сів до транспортного засобу, та направився з ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_4 . Після приїзду до будинку ОСОБА_5 надав вказівку, що для перетину державного кордону України необхідно зачекати до 15.08.2024.

15.08.2024 ОСОБА_12 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 200 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2024 становило 8265 гривень 24 копійок), які були оплатою за надання засобів для перетину державного кордону України. Надалі, приблизно о 11:30 год. 15.08.2024 ОСОБА_5 надав вказівку ОСОБА_12 збирати речі, для того щоб вирушити до державного кордону України для подальшого перенаправлення. Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , доставив ОСОБА_12 до села Лужанка, Болградського району, Одеської області. Після чого, задля реалізації злочинного умислу, та виконуючи розподілені ролі, до ОСОБА_12 прибув ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_11 вказав, що необхідно передати грошові кошти в розмірі 100 доларів США, які будуть оплатою за перетин державного кордону України, на що ОСОБА_12 погодився та передав грошові кошти ОСОБА_11 за себе та ще трьох осіб, які мали намір перетнути державний кордон України, в загальному розмірі 400 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2024 становило 16530 гривень 48 копійок). В цей час ОСОБА_11 взяв грошові кошти разом із паспортом ОСОБА_12 та повідомив що зараз за допомогою транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21120», д.н.з. НОМЕР_3 , перевезе до кордону з Республікою Молдовою, однак ОСОБА_11 та ОСОБА_5 були затримані оперативними співробітниками в ОВС УСБУ у Дніпропетровській області, та противоправну діяльність припинено.

Отже, достатньо підстав підозрювати у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 за кваліфікуючими ознаками - сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, болгарина, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.

14.06.2006 Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на рік.

22.04.2008 Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження волі строком на 1 рік.

19.09.2008 Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України від відбування покарання об`єднано, остаточно визначено строк 2 роки 6 місяців. 14.05.2009 - умовно достроково звільнення. Звільнений 21.05.2009.

12.03.2020 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 14 років. Зніно ст. 72 КК України строк зараховано з 05.09.2013 по 12.03.2020. Звільнений 12.03.2020.

29.01.2014 Прокуратурою одеської області направлено до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 187 КК України.

Факт вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

?Протоколом прийняття заяви від гр. ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 стосовно факту вчинення злочину за вищеописаних обставин;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 стосовно факту вчинення злочину за вищеописаних обставин;

?Протоколом огляду грошових коштів та особи і вручення грошових коштів;

?Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 , яким було впізнано ОСОБА_11 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 , яким було впізнано ОСОБА_5 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 , яким було впізнано ОСОБА_11 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 , яким було впізнано ОСОБА_5 ;

?Протоколом огляду речей та документів (речі, вилучені в ході обшуку);

?Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_16 , який повідомив обставини вчинення кримінального правопорушення;

?Протоколом затримання ОСОБА_11 у порядку ст. 208 КПК України

?іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками - сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.10.2024 з правом внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, тому на орган досудового розслідування покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від правоохоронних органів та суду, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, встановлено, що підозрюваний є особою, яка має громадянство іншої країни, а тому може безперешкодно покинути територію України, у тому числі, з метою ухилення від подальшої відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Окрім того, існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, іншого підорзюваного у цьому ж кримінальному провадженні та інших учасників кримінального провадження, так як підозрюваному відомі дані осіб які є свідками з метою примусити їх відмовитись від дачі свідчень, які викривають його у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та для уникнення кримінальної відповідальності він може різними способами здійснювати на них тиск, показання яких будуть безпосередньо досліджуватися судом під час судового розгляду обвинувального акту, шляхом проведення судового допиту.

Окрім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів свідчить про наявність ризику вчинення ним інших корисливих кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення.

Крім цього, територія Одеської області, а також безпосереднє місце проживання ОСОБА_5 свідчить про те, що він знає місця безперешкодного перетину державного кордону України поза межами офіційних пунктів пропуску, що свідчить про наявність у підозрюваного інтересу продовжувати здійснювати свою незаконну діяльність.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи органів досудового розслідування та прокуратури.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, зазначили що ризики відсутні, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухав думку учасників процесу, суд приходе до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час судового засідання прокурором доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Наявність же ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватою, вік та стан його здоров`я.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Домашній арешт не може бути застосований, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою особи може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави та її розмір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначати розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Підозрюваний ОСОБА_5 знаючи, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за яке передбачене покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а також вчинене в умовах воєнного стану, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування, із урахуванням вагомих доказів його обізнаності про форми і методи незаконного перетину державного кордону України, місць обходу прикордонних патрулів та місцевості зон прикордонного контролю на території Одеської області, є великий ризик самостійного безперешкодного виїзду ОСОБА_5 за межі України.

Під час проведення слідчих (розшукових) дій отримано відомості, які вказують на те, що ОСОБА_5 володіє значними матеріальними статками, щодо джерела походження яких відсутнє розумне обґрунтування, та коштами, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони отримані злочинним шляхом.

Розмір разової неправомірної матеріальної вигоди, отримуваної ОСОБА_5 разом з іншими співучасниками кримінального правопорушення, складає не менше 7500 доларів США.

Зазначені обставини є виключними та об`єктивно вказують на необхідність застосування більшого розміру застави, а тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, уявляється необхідним застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави, у зв`язку із тяжкістю та винятковістю даного правопорушення з метою забезпечення виконання особою покладених на неї обов`язків.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу ВП №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.11.2024 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 500 (п`ятсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) прибувати до слідчого з періодичністю: один раз в тиждень;

3) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 11.10.2024 року з моменту фактичного оголошення ухвали та припиняє свою дію 16.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: