КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/4909/23
Провадження № 1-во/552/15/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про внесення виправлення у резолютивну частину вироку Київського районного суду м. Полтави від 26.06.2024 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

19.08.2024 року до Київського районного суду м. Полтави надійшла заява Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про внесення виправлення у резолютивну частину вироку Київського районного суду м. Полтави від 26.06.2024 в частині покладення обов`язку згідно ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 . В заяві зазначили, що судом при призначенні покарання ОСОБА_3 не покладено на обвинуваченого усі обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не зазначено обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та заяву, дійшов до наступного.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 26.06.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання п`ять років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки. Зобов`язано ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Що стосується заяви органу пробації про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, що такі не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами ( ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України).

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України).

При призначенні покарання суди в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК ( 2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання (постанова пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7).

Частиною 1 ст. 76 КК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Отже конструкція зазначеної норми передбачає в обов`язковому порядку у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням покладення на засудженого обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Разом з тим, з урахуванням у пункті 2 зазначеної норми розділового сполучника «або», що є синтаксичним розривом тексту, три обов`язки, зазначені в ньому, слід розглядати як альтернативу один одному.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 працює звальщиком по договорах та ніде не навчається.

Покладення на обвинуваченого таких обов`язків в повній мірі відповідає як вимогам закону та його особі, так і буде в повній мірі сприятиме меті покарання - не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пунктом 14 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Разом з тим п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 Кодексу.

Судом визначено обсяг обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи, тому підстави для внесення виправлення у резолютивну частину вироку суду відсутні.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що внесення виправлення у резолютивну частину вироку не потребує.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Чернігівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про внесення виправлення у резолютивну частину вироку Київського районного суду м. Полтави від 26.06.2024 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя ОСОБА_1