Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/16616/23

Провадження № 11-кп/4815/302/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 від 5 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кадіївка (до перейменування - Стаханов) Луганської області, згідно відомостей матеріалів провадження проживає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, за апеляційною скаргою захисника -адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, і призначено покарання - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, строк відбуття якого рахується з моменту його затримання.

Письмові речові докази залишено в матеріалах кримінального провадження.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи факт окупації російською федерацією частин територій України, в тому числі, тих, що розташовані в Луганській області, та створення на ній терористичного квазідержавного утворення «луганська народна республіка», діючи умисно, за власною ініціативою, з мотивів особистої неприязні до діючої в Україні влади, з метою завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності і недоторканності держави України, а також з метою участі в злочинній діяльності терористичної організації «лнр», спрямованої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше липня 2015 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, вступив на службу до « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зайняв посаду пожежника.

У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше жовтня 2019 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, вступив на службу до « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де зайняв посаду старшого інженера відділення реагування на надзвичайні ситуації, а не пізніше лютого 2020 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, вступив на службу до « ІНФОРМАЦІЯ_4 та ліквідацій наслідків стихійних лих Луганської народної республіки», де зайняв посаду заступника начальника вказаної частини.

Перебуваючи на керівних посадах у структурі міністерства надзвичайних ситуацій луганської народної республіки, ОСОБА_7 наділений у повному обсязі розпорядчою владою стосовно підлеглих та здійснює організацію діяльності очолюваних ним підрозділів, шляхом видання наказів, розпоряджень, забезпечення контролю їх виконання, організації діяльності ввіреного йому підрозділу, забезпечений спеціальною формою із відповідними знаками розрізнення і має звання старшого лейтенанта.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки в матеріалах справи, на думку сторони захисту, відсутні докази, які б об`єктивно вказували на винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому правопорушенні, вина якого не доведена поза розумним сумнівом, а судовий розгляд проведено у відсутність обвинуваченого.

Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в порядку, передбаченому КПК України, повідомлений про день і час розгляду апеляційної скарги, що підтверджено належними доказами, наявними у кримінальному провадженні.

Заслухавши захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, доводи прокурора щодо законності вироку суду, який просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, є обґрунтованим та належно вмотивованим, а покликання в апеляційній скарзі щодо відсутності достатніх доказів його вини у пред`явленому обвинуваченні спростовуються зібраними в справі доказами, перевіреними судом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року (том №1 а.к.п. 159) досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, здійснювалося в порядку спеціального досудового розслідування, а судовий розгляд у спеціальному судовому провадженні, згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 14 грудня 2023 року (том №2 а.с. 24-27).

З матеріалів провадження слідує, що суд повідомляв ОСОБА_7 про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в газеті « Урядовий кур`єр» та шляхом внесення інформації на офіційному веб-сайті суду. Наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_7 щодо розпочатого кримінального провадження, здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Неявка обвинуваченого ОСОБА_7 в суд, ухилення від правосуддя судом вірно розцінено, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_7 , як підозрюваного та обвинуваченого, на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Твердження сторони захисту про те, що в суді першої інстанції не доведено, що ОСОБА_7 є тією самою особою, що обвинувачується, та яка зображена на фото, розміщених у соціальній мережі «ВКонтакте» у профілі «Михаил Сапронов», що досліджувалися в суді першої інстанції, як особа ОСОБА_7 , не є переконливими.

В ході судового розгляду судом першої інстанції досліджено протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації від 16.09.2022 року та від 13.07.2023 року, відповідно до яких особа, яка була залучена на конфіденційній основі до виконання спеціального завдання, та яка, маючи безпосередній доступ до особових справ, надала список особового складу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », згідно якого ОСОБА_7 станом на липень 2022 року є заступником керівника вказаного органу, а також отримано фотографії ОСОБА_7 у форменому одягу «МЧС ЛНР» та копію паспорта громадянина України ОСОБА_7 , що дозволяє ідентифікувати його особу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що особа ОСОБА_7 , з урахуванням обставин справи, належним чином ототожнена із сукупністю належних, допустимих та не спростованих доказів.

Припущення сторони захисту про те, що якщо обвинувачений, окрім українського громадянства, також має громадянство іншої держави, то даний факт виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за державну зраду, не знайшло свого підтвердження при апеляційному розгляді, оскільки, ані під час розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ані під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_7 має громадянство іншої держави.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

З врахуванням обставин справи та доказів, які містяться в матеріалах провадження, вина ОСОБА_7 належним чином встановлена належними та допустимими доказами.

Недостатність повідомлення через публікації в газеті «Урядовий Кур`єр» та на офіційному веб-саті, як на необізнаність обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку сторони захисту, про розгляд справи, не є переконливим твердженням, зважаючи, що відповідно до ч.2 ст. 323 КПК України повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297 - 5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297 - 1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Враховуючи вищенаведені норми закону, а також те, що усі повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 , місце перебування якого захиснику не відоме, на судові засідання місцевого суду публікувалися, відповідно до вимог ч.3 ст. 323 КПК України, слід вважати, що ОСОБА_7 повідомлений про розгляд кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, при здійсненні спеціального судового провадження.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував характер та ступінь вчиненого злочину, віднесеного законом до особливо тяжкого злочину, особу ОСОБА_7 , який переховувався від органів досудового розслідування та слідства, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в умовах воєнного стану, і призначив обвинуваченому з урахуванням характеру вчиненого злочину в умовах воєнного стану законне покарання, яке не можна вважати надто суворим.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження, в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2