Провадження № 1-кс/638/3139/24
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 19.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

в с т а н о в и в :

Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова, з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в якому зазначив, що у провадженні віддділення №2 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру дсудових розслідувань за № 0001269 від 19.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.09.2024 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи не зняті та непогашені судимості за майнові злочини, разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 перебував в електропотязі № 6825/6815 сполученням «Харків- Слов`янськ», де в вагоні №1 побачив потерпілого ОСОБА_6 , до якого підійшов та попросив цигарку. В цей час він побачив у потерпілого дві сумки з продуктами харчування. Побачивши це, у ОСОБА_4 , виник умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи повторно, перебуваючи в електропотязі між зупинкою «Пригоже» та ст. «Гаврилівка», ОСОБА_4 підійшов до сумки потерпілого, звідки відкрито заволодів тютюном, котрий знаходився в целофановому пакеті. Після цього потерпілий ОСОБА_6 направився в сторону виходу оскільки потяг зупинився на ст. «Гаврилівка». Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, в тамбурі електропотягу підійшов до ОСОБА_6 та з лівої нагрудної кишені сорочки потерпілого заволодів грошима в сумі 700 гривень, трьома купюрами номіналом 200 гривень та 1 купюрою номіналом 100 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

19.09.2024 року відомості про даний злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001269 від 19.09.2024 року - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) - вчинене в умовах воєнного стану

19.09.2024 року о 15.30 хвилин, під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, у ОСОБА_4 в ході особистого огляду було вилучено: тютюн в поліетиленовому пакеті та купюру номіналом 50 гривень серії АД 1869767

Вказані речі належать потерпілому ОСОБА_6 , якими підозрюваний ОСОБА_4 відкрито заволодів.

В ході досудового розслідування встановлено, що власником вилученого майна, є потерпілий ОСОБА_6 .

Як зазначено в клопотанні, вказана річ (предмет) має доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнана речовим доказом та зможе сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна е фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися, та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, тобто вищеперераховане майно є тимчасово вилученим майном.

Вилучене вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову від 19.09.2024 року.

Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

З метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить зазначене майно арештувати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання арешту майна в порядку п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України слідчий суддя має врахувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, з урахування заяви дізнавача про слухання клопотання у його відсутність, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України дізнавач довів необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, оскільки майно вилучене під час огляду місця події від 16.09.2024 року, відповідає вимогам ст. 98 КПК України та має значення для забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001269 від 19.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 19.09.2024 року о 14.30 хвилин, під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: тютюн в поліетиленовому пакеті та купюру номіналом 50 гривень серії АД 1869767.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1