В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/474/24

30 серпня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 06 грудня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, працює слюсарем на ПП «Макрос ІФ» у місті Калуш, одруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

04 грудня 2023 року, близько 21 години ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 , на грунті ревнощів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із значною фізичною силою наніс потерпілому ОСОБА_6 не менше 7-15-ох ударів руками в область життєво важливої ділянки тіла голову.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення, у вигляді закритої черепно-лицевої травми з переломами кісток носа, крововиливами у м`які тканини у проекції вище описаного перелому, в правій лобній ділянці голови, забійними ранами, саднами, синцями в ділянках голови, яка супроводжувалась зовнішньою кровотечею та призвела до розвитку геморагічного шоку, внаслідок яких потерпілий помер за місцем проживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, за обставинами, наведеними в обвинувальному акті, які підтвердив суду. Обвинувачений погодився з кваліфікацією вчиненого діяння. Дав показання, що є одруженим та має неповнолітню дитину. Працює слюсарем на приватному підприємстві «Макрос ІФ» у місті Калуш. 4 грудня 2023 року перебував на місці роботи, приблизно з 17:00 до 18:00 телефонував своїй дружині, проте вона не відповідала. Раніше між ними відбулася розмова щодо її подружньої зради з ОСОБА_7 , який проживає в селі Забережжя, і вони домовились, що такі випадки більше не повторяться. Однак, усвідомивши, що дружина, ймовірно, перебуває вдома у ОСОБА_6 , він вирушив разом із колегою ОСОБА_8 у село Забережжя. За кермом автомобіля був ОСОБА_9 . Під`їхавши до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , він попросив ОСОБА_9 залишитися в автомобілі, сам же зайшов на подвір`я та в будинок. Усередині будинку він виявив ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дружина в цей час переховувалася у ванній кімнаті. Усвідомивши, що дружина знову зраджує, він перебуваючи в емоційному стані, почав завдавати ОСОБА_10 удари в область голови. Точної кількості ударів він не пам`ятає, проте не виключає, що їх було від 7 до 15, як зазначено в обвинувальному акті. Внаслідок цього у ОСОБА_10 з носа пішла кров та він впав на підлогу. Далі він забрав дружину, виштовхнувши її з будинку, після чого вони разом вирушили додому. Коли вони виходили, ОСОБА_10 лежав на ліжку та був при свідомості. Про вчинене шкодує, просить вибачення у потерпілої. Просить суворо не карати.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним діяння, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши обсяг досліджуваних доказів, допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, щодо визначення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, судових витрат та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та кваліфікує його дії, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як тяжкий злочин.

При цьому враховує, фактичні обставини його вчинення, як і обставини, які йому передували, особу обвинуваченого який раніше не судимий вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, одружений має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №170 від 14 лютого 2024 року, ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждає. Може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням не страждав і не перебував у тимчасовому чи іншому хворобливому стані психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, шляхом відшкодування потерпілій спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди .

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд враховує, що обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на час розгляду справи працює офіційно, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, враховує його вік, що він має зареєстроване постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, враховує думку потерпілої, яка у поданій письмовій заяві зазначила, що завдана їй матеріальна та моральна шкода відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, від пред`явлення цивільного позову відмовляється та просить обвинуваченого суворо не карати, враховує позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України.

При цьому суд враховує ті обставини, що санкція ч.2 ст. 121 КК України, передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.

За таких обставин, оскільки суд вбачає в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди, шляхом відшкодування потерпілій спричиненої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, особу обвинуваченого, індивідуальні особливості вказаного діяння та фактичні обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, мотивацію і мету кримінального правопорушення, поведінку потерпілого,вважає за можливе, згідно положень ч.1 ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, що буде достатнім для досягнення мети кримінального покарання - виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх вищевказаних обставин, на переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, обставин, які виникли на теперішній час, з потребою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

На думку суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У кримінальному провадженні заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та підстав для обрання запобіжного заходу до обрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експертів, по проведенню судових експертиз, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили та звернення його до виконання.

Зарахувати у строк відбування покарання, відповідно до положень ст.72 КК України, період тримання під вартою (строк попереднього ув`язнення) обвинуваченого ОСОБА_4 , починаючи з дня фактичного затримання 07 грудня 2023 року по 24 травня 2024 року(включно) з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази по справі:

Вилучені під час затримання ОСОБА_4 07 грудня 2023 року спортивні штани чорного кольору, куртка камуфляжна, черевики чорного кольору, мобільний телефон «Samsung Galaxy» А225G IMEJ 1: НОМЕР_1 ; IMEJ 2: НОМЕР_2 , з сім карткою оператора «Водафон» номер: НОМЕР_3 , які відповідно до постанови про визнання речей та предметів речовими доказами від 07 грудня 2023 року, зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 , як власнику.

Вилучений під час огляду трупа ОСОБА_6 в приміщенні моргу КНП «Івано-Франківська ЦМКЛ» 06 грудня 2023 року, одяг в який потерпілий ОСОБА_6 був одягнутий в момент спричинення йому тілесних ушкоджень, зрізи нігтьових пластин, кров та сліди пальців рук, які відповідно до постанови про визнання речей та предметів речовими доказами від 07 грудня 2023 року, зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Вилучений під час огляду 06 грудня 2023 року, за місцем виявлення трупа ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , п`ять змивів речовини бурого кольору, шорти у клітину із слідами речовини бурого кольору, светр світлого кольору зі слідами речовини бурого кольору, бриджі сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, вирізку з наволочки зі слідами речовини бурого кольору, які відповідно до постанови про визнання речей та предметів речовими доказами від 07 грудня 2023 року, зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової дактилоскопічної експертизи ( висновок №СЕ-19/109-24/112-Д від 08 січня 2024 року) у кримінальному провадженні у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової молекулярно генетичної експертизи ( висновок №СЕ-19/109-24/130-БД від 05 лютого 2024 року) у кримінальному провадженні у розмірі 9066 (дев`ять тисяч шістдесят шість) грн. 36 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя