КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року про арешт майна у кримінальному проваджені №0000293 від 23 грудня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною першою статті 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження, без заборони користуватися, на майно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельна ділянка площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212);

- квартира загальною площею (кв.м): 60.10, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити та скасувати арешт на земельну ділянку площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212).

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню на підставі статті 411 КПК України, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з ухвали слідчого судді вбачається, що таких підстав для арешту майна як збереження речових доказів та спеціальної конфіскації встановлено не було, санкціями частини четвертої статті 191 КК України та частини першої статті 366 КК України не передбачений такий вид покарання як конфіскація майна, а отже єдиною підставою для арешту майна, що належить ОСОБА_8 , є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Зауважує, що вартість лише однієї квартири значно перевищує суму заявленого прокурором цивільного позову, оскільки згідно довідок, отриманих за допомогою мобільного додатку «Дія», унікальний реєстраційний номер НОМЕР_1 - оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 складає 2 340 259,27 грн; унікальний номер 201-08544230 - оціночна вартість земельної ділянки площею га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) складає 197 153,81 грн.

Посилається на те, що до теперішнього часу сторона захисту не отримала ухвалу, що оскаржується, але щойно випадково ознайомилася з її змістом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Адвокат власника майна у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про причини неприбуття у судове засідання не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень частини четвертої статті 405 КПК України колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності адвоката.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000293 від 23 грудня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною першою статті 366 КК України.

14 червня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 КК України, тобто у пособництві в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, у великих розмірах, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, а саме в пособництві у службовому підроблені, тобто внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Органом досудового розслідування встановлено, що у даному кримінальному провадженні діями підозрюваної ОСОБА_8 нанесено збитків територіальній громаді м. Києва на суму 1 430 379, 68 грн.

01 липня 2024 року прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні до цивільного відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про відшкодування шкоди у розмірі 1 430 379, 68 гривень, яка була завдана територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради.

Досудовим розслідуванням також установлено, що у власності підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться:

- земельна ділянка площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212);

- квартира загальною площею (кв.м): 60.10, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «Toyota», моделі «RAV4», синього кольору, 2010 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки «Lexus», моделі «RX 350», чорного кольору, 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 .

11 липня 2024 року до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження, без заборони користуватися, на майно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельна ділянка площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212);

- квартира загальною площею (кв.м): 60.10, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191КК України у встановленому законом порядку, а отже наявні підстави для забезпечення позову та подальшого відшкодування нанесених збитків на суму 1 430 379, 68 грн.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена апелянтом лише в частині накладення арешту на земельну ділянку площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги та лише щодо арешту вказаного об`єкту нерухомості.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині накладення арешту на вказану земельну ділянку з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом частини шостої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя при накладенні арешту на майно у даному кримінальному провадженні, обґрунтовуючи підстави і мету накладення такого арешту, посилався на положення пункту 4 частини другої статті 170 КПК України, якими передбачено арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

Разом з тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя у порушення вимог частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт земельної ділянки площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) належним чином не перевірив правові підстави для такого арешту та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Матеріалами судової справи встановлено, що згідно довідок, отриманих за допомогою мобільного додатку «Дія», унікальний реєстраційний номер НОМЕР_1 - оціночна вартість квартири АДРЕСА_2 складає 2 340 259,27 грн; унікальний номер 201-08544230 - оціночна вартість земельної ділянки площею га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) складає 197 153,81 грн.

01 липня 2024 року прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні до цивільного відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про відшкодування шкоди у розмірі 1 430 379, 68 гривень, яка була завдана територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради.

Таким чином, вартість квартири загальною площею (кв.м): 60.10, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно вищевказаної довідки складає 2 340 259,27 грн, значно перевищує суму заявленого прокурором цивільного позову у розмірі 1 430 379, 68 грн.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

Відповідно частини першої статті 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, орган досудового розслідування в розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки площею (га): 0.11, за кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212), здійснено у порушення вимог закону, а отже втручання в право власника майна на володіння таким майном здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на земельну ділянку площею (га): 0.11, з кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року в частині накладення арешту на земельну ділянку площею (га): 0.11, з кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212)- скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, а саме земельної ділянки площею (га): 0.11, з кадастровим номером: :01:038:0236 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4