Справа №463/7140/24
Провадження №1-кс/463/5764/24
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

27 серпня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання заявника ОСОБА_3 , про: скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001397 від 21 травня 2023 року по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст. 190 КК України,

учасники справи:

заявник ОСОБА_4 , не з`явився,(клопотання)

процесуальний керівник у к/п №0001397 від 21 травня 2023року, прокурор Галицької окружної прокуратури ОСОБА_5 , не з`явився (клопотання),

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:

Заявник гр.. ОСОБА_6 , подав до суду клопотання про: скасування арешту, накладеного ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року у справі №463/4918/23, на таке майно: 4 (чотири) металеві бокси розмірами: ширина 2 м., висота 1,5 м., довжина 5.67 м на яких наявні наступні написи: 1) Tajima 08/01/19, TMCP-V1212F серійним номером М/С № НОМЕР_1 ; 2) Tajima TMCP-V1212F з серійним номером D2C01083; 3) Tajima TMCP- V1212F з серійним номером D2C01085; 4) Tajima TMCP-V1212F з серійним номером D2C01082; 4 (чотири) вишивальних машини Тајіma D2C01082, D2C01083, D2C01084, D2C01085; 2 (дві) вишивальні машини марки Тајіта TFMX 11С1206 серійний номер 6075 та 6076.

В обґрунтування клопотання зазначив, станом на момент подання цього клопотання, арешт на більшу частину майна, накладений вищезазначеною ухвалою, не скасовано. Вважає, що дія такого тривалого арешту не є достатньо необґрунтованою, а в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на вказане майно, відпала потреба, виходячи з такого.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п.21 ч.1 ст.7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження:

Заявник гр.. ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив здійснювати розгляд клопотання у його відсутності. При цьому зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Процесуальний керівник у к/п №0001397 від 21 травня 2023року, прокурор Галицької окружної прокуратури ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання в якому вимоги клопотання заперечив, та просив судове засідання проводити за його відсутності.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали:

Проаналізувавши документи і матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В статті 23 КПК України вказано, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПУК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

ІV. Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази та мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали :

Встановлено, що 28 серпня 2023 року постановою слідчого ОСОБА_7 , слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова 29 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №№0001397 від 21 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, накладено арешт серед іншого на: 2 (два) металеві бокси розмірами: ширина 2м., висота 1,5 м., довжина 5.67 м. на яких наявні наступні написи: 1) Tajima 08/01/19, TMCP-V1212F з серійним номером М/С № НОМЕР_1 ; 2) Tajima TMCP-V1212F з серійним номером №02001085; - 2 (дві) вишивальних машини Тајіта з серійним номером D2C01084, D2C01085, які належать заявнику гр. ОСОБА_3 ..

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом, 21.05.2023 року і в подальшому 27.07.2023року до ЄРДР було внесені відомості що вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст.190 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України. В ході вчинення оперативно-розшукових заходів було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова. Результатом проведеного обшуку було знайдено та вилучено майно, серед якого було і майно, щодо якого заявлене дане клопотання.

Однак слід наголосити, що станом на момент звернення до суду з клопотанням про скасування арешту, а саме: протягом року, жодних слідчих чи будь-яких процесуальних дій не вчинено, але арешт майна існує і органом досудового розслідування, за увесь цей час, не наведено жодного додаткового обґрунтування наявних ризиків, що залишаються чи нових, які з`явилися та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, що у свою чергу позбавляє або обмеження права власності заявника.

Заявник гр.. ОСОБА_3 , є власником арештованого майна, яке є придбане у законний спосіб, що підтверджується матеріалами справи.

Протягом значного часу власник спірного майна гр.. ОСОБА_3 , позбавлений свого права на вільне користування чи розпорядження таким майном, що в певній мірі порушує його права визначені Конституцією України.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з протоколу Першого Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перераховані положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення проведення ефективного досудового розслідування.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно з ст.17 Конвенції прав людини і основаних свобод кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На момент звернення з клопотанням на думку суду необхідні умови та підстави в застосуванні заходу у вигляді арешту майна втратили свою актуальність, оскільки викрадені вишивальні машини були знайдені працівниками правоохоронних органів, жодних відомостей щодо призначення у кримінальному провадженні експертного дослідження даного майна матеріали справи не містять.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, приходжу до висновку, що майно визначене у прохальній частині клопотання слід повернути власнику гр. ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, клопотання представника заявника гр. ОСОБА_3 , про скасування арешту майна підлягає задоволенню, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 170-173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання заявника гр. ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № №0001397 від 21 травня 2023 року, - задовольнити.

Арешт в частині заборони розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 29.08.2023 року у кримінальному провадженні №№0001397 внесеного в ЄРДР 21 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України, - на частину майна, а саме: 2 (два) металеві бокси розмірами: ширина 2м., висота 1,5 м., довжина 5.67 м., на яких наявні наступні написи: 1) Tajima 08/01/19, TMCP-V1212F з серійним номером М/С № НОМЕР_1 ; 2) Tajima TMCP-V1212F з серійним номером №02001085; - 2 (дві) вишивальних машини Тајіта з серійним номером D2C01084, D2C01085, яке належить гр. ОСОБА_3 , скасувати.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1