УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 758/3100/24

провадження № 51-4501ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ГК «Корабел» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора, що полягає у невиконанні судового рішення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001082 від 29 грудня 2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на вищезазначену ухвалу слідчого судді закрито, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та надмірний формалізм,порушує питання про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, наявні копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Зі змісту ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня

2024 року, вбачається, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора, що полягає у невиконанні судового рішення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001082 було відмовлено.

Разом з цим, вказана ухвала слідчого судді не зазначена в переліку ухвал слідчих суддів, передбаченому ч. 1 ст. 309 КПК, які підлягають апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Такий висновок щодо застосування норм права, сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/118.

Таким чином, Київський апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, обґрунтовано, посилаючись на норми цього Кодексу, закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , враховуючи положення ч. 4 ст. 399 КПК, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції та вважає таке рішення обґрунтованим, оскільки воно постановлене із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Значну частину касаційної скарги адвокат присвятив надмірному формалізму, який на його думку, допустили суди першої та апеляційної інстанції.

Проте з такими доводами не погоджується колегія суддів і зазначає наступне.

Як убачається з ухвали слідчого судді ОСОБА_4 просив суд зобов`язати Подільське УП ГУ НП у м. Києві виконати рішення Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/8824/19, яким скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001082 від 29 грудня 2012 року, та внести відомості про вчинення кримінального правопорушення щодо невиконання судового рішення до ЄРДР.

Умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню є кримінальним правопорушенням, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 382 КК.

Відповідно до ст. 214 КПК уповноваженими особами на внесення відомостей про ЄРДР та початок досудового розслідування є слідчий, дізнавач та прокурор.

Слідчий суддя такими повноваженнями, згідно до чинного кримінального процесуального законодавства України, не наділений.

При цьому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України)..

З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ГК «Корабел» на ухвалу Подільського районного суду

м. Києва від 01 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3