Справа № 286/4024/23
У Х В А Л А

12.11.2024 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000369 від 07.09.2023, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхня Дуванка Сватівського району Луганської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, не одруженої, раніше судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , 30.08.2023 притягнута до кримінальної відповідальності сектором дізнання відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке було вчинене останньою 18 травня 2023 року, та будучи не засудженою за нього, на шлях виправлення на стала та скоїла повторне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, в один із днів в період часу з 08 по 10.05.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «ОРРО» моделі «СРН2273» з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» абонентський номер « НОМЕР_1 », у додатку «Вайбер», з метою заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайством), розмістила оголошення про продаж свійських птахів у спільноті «Ptashka.ua», яких (свійських птахів) ОСОБА_4 у дійсності не мала.

Після того, 19 травня 2023 року ОСОБА_4 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, в ході переписки у додатку «Вайбер» із ОСОБА_5 , яка побачила вказане оголошення про продаж свійських птахів, та виявила бажання придбати індичат по ціні 95 грн. за 1 шт., на загальну суму 3000 грн., пообіцяла доставити останній їх (свійських птахів) до обумовленого місця зустрічі на умовах часткової оплати вказаної грошової суми на належну їй банківську карту АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , хоча у дійсності товару у наявності не мала і не мала наміру його продавати.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , отримавши від останньої 20 та 21 травня 2023 року грошові кошти в сумі 500 та 1000 грн. відповідно на свою банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , незаконно ними заволоділа, та в подальшому розпорядилась на власний розсуд, тим самим шляхом обману заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Своїми умисними діями, вираженими у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою та обману (шахрайстві), вчиненому повторно, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Оскільки, станом на момент судового розгляду набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, прокурор просить вказані зміни врахувати та вирішити питання про закриття провадження у справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Обвинувачена також просить закрити кримінальне провадження.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи без її участі. При цьому зазначила, що дані нею раніше покази підтримує в повному обсязі, шкоду матеріального характеру їй відшкодовано у повному обсязі, цивільний позов заявляти не бажає. Щодо покарання обвинуваченій ОСОБА_4 покладається на розсуд суду згідно чинного законодавства.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким Статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в такій редакції:

"Стаття 51. Дрібне викрадення чужого майна

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, -

тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

З набранням чинності цим Законом змінився розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підвищення максимального розміру вартості майна, викрадення якого кваліфікується як дрібне і тягне за собою адміністративну відповідальність, автоматично підвищує мінімальний розмір вартості майна, за викрадення якого настає відповідальність кримінальна.

Для кваліфікації кримінальних та адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 03.11.2022 № № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року становить 2684 гривень для працездатної особи, тож сума соціальної пільги, як і розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для цілей кваліфікації адміністративних і кримінальних правопорушень, становить 1 342 грн. (2684 грн. : 50% = 1 342 грн). 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно становить 2684 гривень.

На даний час викрадення майна на суму до 2684 гривень кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна, за яке особа підлягає адміністративній відповідальності. Тобто, таке підвищення розміру викраденого майна, який є визначеною законом величиною відмежування дрібного викрадення майна як адміністративного правопорушення від кримінально караної крадіжки, по суті є частковою декриміналізацією.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 за результатами розгляду справи № 278/1566/21 сформулювала висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, з 9 серпня 2024 року діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, на суму 1500 грн., перестало бути кримінально караним.

Згідно з п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закриття кримінального провадження з указаної підстави є обов`язком, а не правом суду.

Передбачена п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України підстава для закриття кримінального провадження не пов`язана із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язана зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, на суму 1500 грн., що становить розмір до 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на даний час вже підпадає під дію ст. 51 КУпАП, що виключає можливість кваліфікації її дій за ч.2 ст. 190 КК України з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, що узгоджується і правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що викладений у постанові від 07.10.2024 за результатами розгляду справи № 278/1566/21.

З огляду на наведене вище суд приходить до переконання про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 314, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: копії документів кримінального провадження №0000156 від 04.06.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору негайно після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1