Дата документу 18.07.2024 Справа № 317/1382/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/1382/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/789/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за поданням Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення з дільниці обмеження волі засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чебоксари, рф, громадянина України, який не одружений, має базову загальну середню освіту, до арешту не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 09 жовтня 2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

- 05 березня 2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 18 квітня 2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки із встановленням на підставі ст.ст.75, 76 КК України іспитового строку 2 роки,

по даній справі засуджений: 17 листопада 2016 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 18 квітня 2016 року - до відбуття 10 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 24 квітня 2016 року по 17 листопада 2016 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу захисника задоволено частково. У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 листопада 2016 року (включно) до 11 квітня 2017 року (включно) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 08 червня 2023 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі змінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк невідбутої частини покарання - 2 роки 4 місяці 29 днів, рахуючи останнім днем строку покарання 06 листопада 2025 року.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 14 листопада 2023 року зараховано у строк покарання засудженому час тримання його під вартою з 08 червня 2023 року до 25 серпня 2023 року включно у співвідношенні: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника засудженого-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)».

Прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2024 року, якою задоволено у повному обсязі подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення з дільниці обмеження волі засудженого ОСОБА_6 та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 1 рік 4 місяці 3 дні, зараховано в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Своє рішення суд мотивував тим, що подання про умовно-дострокового звільнення з дільниці обмеження волі засудженого ОСОБА_6 є таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про виправлення та перевиховання засудженого.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для задоволення подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, а тому оскаржувана ухвала є незаконною через неповноту судового розгляду та невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що судом вказано в ухвалі про те, що засуджений визнає вину у вчиненні злочину, за яке він засуджений, однак це не відповідає дійсності. Під час судового розгляду кримінального провадження Заводським районним судом м. Запоріжжя та під час апеляційного розгляду засуджений свою вину фактично не визнавав, з кваліфікацією своїх дій не погоджувався, а призначене покарання вважав суворим.

Прокурор вважає, що з судового рішення не зрозуміло, з якого саме моменту почався процес виправлення ОСОБА_6 .

Також, судом не було надано оцінки тому, що особливо тяжкий злочин, за який було засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, було в чинено ним через 6 днів після винесення судом попереднього вироку.

Крім того, прокурор посилається на те, що згідно з інформацією з установи, де відбував покарання засуджений, він характеризувався посередньо, допустив 4 порушення та мав 7 заохочень.

Вважає, що судом не взято до уваги всі характеристики засудженого, у тому числі і ті, які б відображали процес виправлення упродовж всього періоду відбування ним покарання.

Суд не надав належної оцінки 2 стягненням - суворим доганам, які є злісними порушеннями.

Також, апелянт не погоджується з висновком суду, що засуджений сумлінно ставився до праці, оскільки за це його жодного разу не заохочено.

Крім того, згідно з довідкою, засуджений з серпня 2023 року по лютий 2024 року на виробництві колонії не працював.

Судом не з`ясовано мотивів прийняття комісіями попередніх установ виконання покарань рішень саме про відмову у застосуванні до засудженого пільг.

Попередні посередні характеристики та допущені порушення судом не взяті до уваги.

Згідно з ухвалою суду, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення з дільниці обмеження волі засудженого ОСОБА_6 , яке мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 станом на 16 квітня 2024 року відбув більш як 3/4 строку покарання, тобто 9 років 1 місяць 27 днів.

У місцях позбавлення волі засуджений знаходиться з 27 квітня 2016 року. Під час тримання у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 21 липня 2017 року відбував покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№104)», де допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці чотири рази заохочувався адміністрацією установи.

З 01 жовтня 2020 року тримався у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 27 жовтня 2020 року відбував покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№104)», де допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку та ставлення до праці два рази заохочувався адміністрацією установи. Під час відбування покарання був працевлаштований у виробничій зоні у цеху № 3 «Дільниця по виготовленню вогнетривів», де виконував послугу по сушці та дробленню вогнетривів.

З 05 квітня 2022 року відбував покарання у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», де характеризувався посередньо, порушень установленого порядку тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. Під час відбування покарання був працевлаштований у виробничій зоні «Деревообробному цеху».

З 25 серпня 2023 року відбуває покарання на дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі при ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». Характеризується позитивно, порушень установленого порядку тримання не допускає, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника установи.

На теперішній час виконує роботи по благоустрою території дільниці для тримання осіб, засуджених до обмеження волі. На добровільних засадах, без оплати праці виконує обов`язки днювального майнового складу установи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого - виховного впливу. На профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає, розкаюється. За вироком суду позову не має.

Адміністрація ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» вважає, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 також подання підтримали, просили суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, дотримався не в повній мірі.

Так, з матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, раніше він також був неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що злочин, за який ОСОБА_6 було засуджено (ч.1 ст. 115 КК України), останній вчинив через 6 днів після ухвалення щодо нього попереднього вироку, а саме 24 квітня 2016 року, та, зокрема, у період встановленого за цим вироком іспитового строку.

Зазначене свідчить про схильність засудженого до вчинення злочинів.

Згідно з вироком суду, свою вину ОСОБА_6 визнав частково, оспорював кваліфікацію своїх дій.

Той факт, що засуджений ОСОБА_6 отримав заохочення у період з 2018 по 2023 рік, само по собі не може безумовно свідчити про те, що він став на шлях виправлення, оскільки з матеріалів провадження убачається, що отримані засудженим заохочення чергувались зі стягненнями (у період з 2018 по 2021 рік), що свідчить про нестабільність позитивної поведінки засудженого.

Характеристика адміністрації установи щодо засудженого також не вказує на те, що протягом усього періоду відбування покарання у різних установах ОСОБА_6 характеризувався виключно позитивно.

Згідно з наявними матеріалами провадження, а саме довідкою в.о. головного бухгалтера - начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_10 , ОСОБА_6 з серпня 2023 року по лютий 2024 року на виробництві колонії не працював.

Відомості про те, що засуджений протягом відбування покарання сумлінно ставився до праці, в матеріалах провадження відсутні.

В свою чергу, сумлінна поведінка та ставлення до праці є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення згідно з положеннями ст.81 КК України.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що згідно з матеріалами провадження, комісією державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)», де засуджений ОСОБА_6 характеризувався посередньо, 28 березня 2023 року відмовлено у застосуванні заохочувальної норми до останнього, передбаченої ст.81 КК України, щодо умовно-дострокового звільнення.

Якихось вагомих позитивних змін у поведінці засудженого після цього з наявних матеріалів провадження, в т.ч. з подання установи виконання покарань, не убачається.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_6 в цілому за весь період знаходження у виправних установах, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, не була стабільно позитивною та активною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення та перевиховання, а тому достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання немає.

Висновки суду в оскаржуваній ухвалі про протилежне не узгоджуються з відомостями, що містяться в матеріалах провадження та є передчасними.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання не з`ясував належним чином всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та не врахував положення закону, яким визначено підстави для умовно-дострокового звільнення засуджених, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2024 року, якою задоволено у повному обсязі подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення з дільниці обмеження волі засудженого ОСОБА_6 та звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 1 рік 4 місяці 3 дні, зараховано в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення, скасувати.

У задоволенні подання адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3