Дата документу 30.07.2024 Справа № 333/3157/24
запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/316/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/3157/24Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд його скарги у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивував тим, що висновки слідчого судді не відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема, ч.1 ст.214 КПК, а також ч.2 ст.19 Конституції України.

Зазначає, що вимога ст.214 КПК не передбачає жодних інших варіантів, окрім як внести відомості до ЄРДР, отримавши ту чи іншу заяву про злочин, а будь-які оцінки та будь-які суб`єктивні судження щодо достатньої кількості доказів або недостатньої кількості доказів, уповноважена особа має право робити в рамках вже відкритого кримінального провадження, вчиняючи ту чи іншу процесуальну дію в межах, визначених КПК.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та апелянт, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання, не з`явились, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора та апелянта, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_6 , у якій заявник просив зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) внести до ЄРДР відомості за його заявою від 29.03.2024 року.

Скарга обґрунтована тим, що 16.02.2024 року об 11:30 год. ОСОБА_7 стало відомо від заступника командира військової частини НОМЕР_1 (заступник з морально-психологічного забезпечення) про те, що якийсь, поки що не ідентифікований слідчий ДБР скаржиться на нього, що останній звертався начебто до слідчих ДБР та вказував як їм треба працювати.

Дізнавшись про те, що він начебто може бути причетним до вчинення злочину за ст.343 КК, ОСОБА_8 , з метою встановлення усіх фактів того, що відбувалось після надсилання ним звернень до ДБР, 29.03.2024 року електронним листом направив до Територіальною управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Жодної відповіді на свою заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не отримував.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 зазначивши, що у заяві останнього обставини за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містять даних, що підтверджують реальність конкретних неправомірних дій, які би можливо було кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Отже, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК - прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 5 п. 4 ст. 214 КПК - до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. До ЄРДР також вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів звертає увагу, що розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 , оцінка поданої ним заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу злочину не надається, а лише перевіряється, чи містить така заява виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Під час розгляду скарги встановлено, що 29.03.2024 року ОСОБА_8 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.343 КК.

У цій заяві ОСОБА_8 вказав, що на його думку, можливо мається факт вчинення кримінального правопорушення за ст.343 КК та з метою встановлення усіх обставин, просив внести відомості до ЄРДР.

01.04.2024 року вказана заява ОСОБА_9 була отримана відповідальною особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

08.04.2024 року заступник керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_10 на електронну адресу ОСОБА_7 направив лист, в якому зазначив, що зі змісту звернення заявника не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на втручання командування військової частини НОМЕР_1 в діяльність працівника правоохоронному органу, а тому підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР на даний час, відсутні.

Не оцінюючи обґрунтованість заяви, з якою ОСОБА_6 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на предмет наявності всіх ознак складу злочину, колегія суддів встановила, що в ній відсутні відомості, що мають стати предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку.

Не вбачається з матеріалів скарги даних, які могли би свідчити про вчинення дій, спрямованих на вчинення будь якого кримінального правопорушення.

Твердження заявника про те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню до ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК вказує на обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому, зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним Кримінальним кодексом України.

Обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч.4 ст.214 КПК.

Таким чином, уповноважені особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі в межах розгляду заяви ОСОБА_6 діяли в межах своїх повноважень. Колегія суддів вважає, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за даною заявою відсутні, а скарга ОСОБА_6 є необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Отже, рішення слідчого судді про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин, тим більше за наведеними у зверненні статтями КК України, є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 квітня 2024 року про відмову у задоволенні скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4