Справа № 346/5340/24
Провадження № 1-в/346/520/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про звільнення від покарання та пом`якшення покарання на підставі ч.ч. 2,3 ст. 74 КК України засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.01.2023 Галицьким районним судом м.Львова за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі , із застосуванням ст.75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

-19.02.2024 Сихівським районним судом м.Львова за ст.309 ч.1, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

засудженого вироком Залізничного районним судом м.Львова від 08.04.2024 року за ст.185 ч.4 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

В С Т А Н О В И В:

01.10.2024 року адміністрація ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» звернулася до суду із вказаним клопотанням, у якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (набув чинності 09.08.2024 року), збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрата, вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_5 вироком Залізничного районним судом м.Львова від 08.04.2024 року за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 за ст.309 ч.1, 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі. Відповідно до вказаного вироку ОСОБА_5 вчинив крадіжки чужого майна на загальну суму 1854,12грн.

Тому, враховуючи вищенаведене, просить вирішити питання щодо приведення вироку відносно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні представник колонії клопотання підтримав, просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 просить клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволенні клопотання колонії не заперечила.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, дійшов наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», за вироком Залізничного районним судом м.Львова від 08.04.2024 року, яким він засуджений за ст.185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 за ст.309 ч.1, 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 21.12.2023 року

Крім того, відповідно до вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 ОСОБА_5 засуджений за ст.309 ч.1 КК України до 1 місяця арешту. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2023, за яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Залізничного районним судом м.Львова від 08.04.2024 року ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно в умовах воєнного стану. Злочини вчинено 06.11.2023 року, вартість викраденого майна становить 511,71 грн.; 07.11.2023, вартість викраденого майна становить 278,30 грн.; 13.11.2023, вартість викраденого майна становить 330,03 грн.; 30.11.2023, вартість викраденого майна становить 276,48 грн.; 05.12.2023, вартість викраденого майна становить 457,60 грн.

Крім того, з вироків судів, долучених до клопотання, зокрема з вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 р., вбачається, що ОСОБА_5 також вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України в період іспитового строку, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2023 р., яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання на строк 1 рік.

Відповідно до вказаного вироку Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно в умовах воєнного стану. Злочини вчинено 04.12.2022 року, вартість викраденого майна становить 20000 грн.; 10.12.2022р., вартість викраденого майна становить 22000 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у постанові від 23 травня 2023 року у справі № 940/225/21 вказав, що для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП), вирішальною є вартість викраденого майна.

При цьому вартість чужого майна, яка вважається дрібною, встановлюється у ст. 51 КУпАП, а не в Особливій частині КК України. Тобто, без застосування норм статті 51 КУпАП неможливо визначити кримінальну протиправність діяння, яке має ознаки крадіжки, а отже норми статті 51 КУпАП є невід`ємною складовою законодавства України про кримінальну відповідальність в аспекті застосування статті 185 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказане узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що станом на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 08.04.2024 року, ОСОБА_5 , а саме станом на 06.11.2023 02.12.2023 року, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2684 грн. в той час як вартість викраденого ним майна за вказаними епізодами в цей період складає 511,71 грн., 278,30 грн., 330,03 грн., 276,48 грн., 457,60 грн., що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, наступне.

Як встановлено з вироку Залізничного районного суду м.Львова від 08.04.2024 року остаточне покарання засудженому ОСОБА_5 призначено на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів та шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 року.

В свою чергу, відповідно до вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 року ОСОБА_5 засуджений за ст.309 ч.1 КК України до 1 місяці арешту та відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2023 р. та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяці позбавлення волі.

Відповідно до вироку Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2023 р., ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання на строк 1 рік. Злочини вчинено 04.12.2022 року, вартість викраденого майна становить 20000 грн.; 10.12.2022р., вартість викраденого майна становить 22000 грн.

Даним вироком ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність за які не усунута Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, оскільки розмір викраденого ним майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на даний час ОСОБА_5 вважається засудженим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 року за ч.1 ст.309, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання необхідно рахувати з 21.12.2023р., з часу взяття ОСОБА_5 під варту.

На підставі ст.5, ч.2 ст.74 КК України,Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м.Львова від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2024 року за ч.1 ст.309, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 21.12.2023 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : ОСОБА_1