Справа № 541/1919/24
№ провадження 1-кп/541/218/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 від 04.04.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одружений, працює помічником машиніста крана (на залізничному ходу) ВП Шевченківська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», пенсіонер ЗСУ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України, -

В с т а н о в и в :

04 квітня 2024 року близько 01.30 години (під час дії комендантської години, введеної згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану»), ОСОБА_6 , прийшов до приймального відділення Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, розташованого за адресою: вул. Гоголя, 172, м. Миргород Полтавської області, з вимогою проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння, отримавши відмову, через порушення поряду прийому та процедури проведення освідування, ОСОБА_6 , маючи умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи існуючі в суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе цим правилам і нормам, намагаючись самоутвердитись, використовуючи малозначний привід у вигляді невдоволення роботою даного підприємства та не реагуючи на зауваження медичних працівників, а в подальшому і працівників поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, які прибули за викликом на місце події, безпричинно, у нічний час почав висловлювати образи на адресу

присутніх, облив рідиною, яку приніс у пляшці із собою, розмахував останньою, висловлюючи погрози у грубій лайливій формі, а в подальшому відмовившись від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівників поліції щодо припинення противоправних дій та залишення приміщення медичного закладу, зайшов до вбиральні, де зачинився у кабінці туалету та продовжив висловлення погроз на адресу працівників медичного закладу та поліцейських.

Після цього, близько 04 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщення вбиральні лікарні, продовжуючи свій умисел на вчинення хуліганства, а також керуючись раптово виниклим умислом на умисне пошкодженні чужого майна, в тому числі шляхом підпалу вказаного приміщення, виявляючи особливу зухвалість, завдав чисельних ударів невстановленим в ході досудового розслідування предметом по унітазу, облицювальній плитці, гіпсокартонному покриттю стелі, шибці вікна та корпусу пластикових дверей кабінки туалету, вчинивши їх механічне пошкодження та кидаючись уламками розбитої плитки в працівників поліції та працівників ДСНС, демонструючи власне буйство та зухвале ставлення до встановлених правил поведінки у суспільстві та у медичному закладі зокрема.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, взявши коробку сірників, котру мав в наявності при собі, підійшов до шафи з дезінфікуючими засобами, яка знаходилася у тамбурі вбиральні вищевказаного медичного закладу, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу, дістав коробку сірників та шляхом запалювання сірника об коробку здійснив підпал вказаної шафи, що викликало подальше загорання та задимлення приміщення лікарні.

Після цього, ОСОБА_6 , побачивши, що частина вищевказаного майна пошкодження та не придатна для подальшого використання за призначенням, а підпалена ним шафа горить, очікуючи подальшого загорання майна та намагаючись уникнути негативних наслідків загорання для себе, сховався у віддаленому приміщенні кабінки вбиральні, де був виявлений та зупинений працівниками поліції.

Хуліганські дії ОСОБА_6 продовжувались близько 3 годин.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 протягом тривалого часу було припинено нормальну діяльність Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, а пошкодженням майна вказаному підприємству завдано матеріальних збитків на суму 25000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю; та за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

У даному кримінальному провадженні 17 вересня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468,469,470,472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_6 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю; та за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язався під час судового провадження беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за 1 ст. 296 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_6 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України, КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 296 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам її підзахисного.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим, та призначення узгодженого ними покарання. Зазначив, що обвинуваченим в повному обсязі відшкодовані всі збитків, претензій до нього не мають.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена

щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу; та за ч.1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 194 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків. Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним, представник потерпілого дав згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , зі згоди представника потерпілого ОСОБА_4 , і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення слід залишити без розгляду, оскільки шкоду відшкодовано в добровільному порядку та претензій представник потерпілого до обвинуваченого не має.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 вересня 2024 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України та ч.1 ст. 296 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

за 2 ст. 194 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 296 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи №СЕ-19/117-24/6553-ПТ від 23.04.2024, в сумі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 24 коп.

Арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.04.2024р. на: ізоленту жовтого кольору; пачку з-під сірників; сірники у кількості 11 шт; скляну пляшку з-під пива об`ємом 0,5 л; уламок скла зі слідами РБК (позначений №1); уламок скла зі слідами РБК (позначений №2); змив РБК з капоту автомобіля НПУ та контроль до нього; сліди рук із поверхні автомобіля НПУ на липких стрічках; сліди рук з приміщення вбиральні на липких стрічках; пожежне сміття (позначене №1); пожежне сміття (позначене №2) скасувати.

Речові докази:

- ізолента жовтого кольору; пачку з-під сірників; сірники у кількості 11 шт.; скляна пляшка з-під пива, об`ємом 0,5 л.; уламок скла зі слідами РБК (позначений №1); уламок скла зі слідами РБК (позначений №2); змив РБК з капоту автомобіля НПУ та контроль до нього; сліди рук із поверхні автомобіля НПУ на липких стрічках; сліди рук з приміщення вбиральні на липких стрічках; пожежне сміття (позначене №1); пожежне сміття (позначене №2), уламок (частина) кришки бачка унітазу білого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34 знищити;

- документи на ім`я ОСОБА_6 , а саме: пенсійне посвідчення, зворотній талон до путівки, витяг із наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, дві довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, військовий квиток у обкладинці чорного кольору, перепустка ЗСУ, банківська карта АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я Матвієнка, гаманець сірого кольору, гаманець коричневого кольору, грошові кошти у сумі 985 гривень, пара взуття (тапочки) темно-коричневого кольору, мобільний телефон марки «RЕDМІ» темно-синього кольору, які передані на зберігання власнику ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1