УХВАЛА

03 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 348/2548/23

провадження № 51-4553 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4 та 5 ч. 2 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування або зміни і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував до Вищого спеціалізованого суду України.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статті 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

При обґрунтуванні доводів касаційної скарги необхідно враховувати, що, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас засуджений у касаційній скарзі не зазначає та не обґрунтовує, яких порушень вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412-414 КПК, припустився суд першої інстанцій.

Також, засуджений не зазначив які саме порушення допустив суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження за його апеляційною скаргою та не навів доводів апеляційної скарги, які залишились поза увагою суду.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак касаційна скарга засудженого в частині вимоги до суду касаційної інстанції не відповідає наведеним положенням ч. 1 ст. 436 КПК, оскільки у ній не зазначено яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідком їх перегляду.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3