Справа № 128/4596/24
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане подання, яке мотивоване тим, що « ОСОБА_4 засуджений вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 3 років 8 місяців позбавлення волі. У зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України №3886-1X від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» адміністрація Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» направляє подання до Вінницького районного суду для вирішення питання відповідно до ст. 5, ст. 74 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до положень Закону України №3886-1X від 18.07.2024».

В судовому засіданні 26.11.2024 прокурор ОСОБА_3 суду зазначив, що засудженого ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням Законом України №3886-1X від 18.07.2024 караності діяння, слід звільнити від призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2020 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України. Крім того, ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням Законом України №3886-1X від 18.07.2024 караності діяння, слід звільнити від призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.05.2022 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України. Також зазначив, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що засуджений та відбуває покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі з виключенням посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Представник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» в судове засідання та засуджений ОСОБА_4 на зв`язок в режимі відеоконференції не з`явилися, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом у встановленому законом порядку.

Попередньо від начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_5 та від засудженого ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі, засуджений у своїй заяві також зазначив, що послуг адвоката не потребує.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд 26.11.2024 за відсутності представника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» та засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, оглянувши матеріали подання та матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

В пункті 13 частини першої статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Установлено, що Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 02.06.2020 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком у 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов?язок періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання». Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2020 набрав законної сили 03.07.2020.

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області ухвалою від 24.02.2021 постановив «скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного за вироком Дубенського міськрайонного суду від 02.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, для реального відбування призначеного судом покарання у вигляді 2 років позбавлення волі до установи з питань виконання кримінальних покарань. Засудженого ОСОБА_4 направити для відбуття реальної міри покарання у відповідності до вироку Дубенського міськрайонного суду від 02.06.2020 з дня набрання ухвалою суду законної сили». Ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24.02.2021 набрала законної сили 05.10.2021.

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 23.05.2022 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 червня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно рахувати призначене покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі». Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.05.2022 набрав законної сили 23.06.2022.

Млинівський районний суд Рівненської області вироком від 19.10.2022 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року, більш суворим, призначеним вироком Млинівського районного суду від 19 жовтня 2022 року, і остаточно вважати ОСОБА_4 засудженим до 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року». Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 набрав законної сили 19.11.2022.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною першою статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, у статті 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК України».

В частині шостій статті 3 КК України передбачено, що зміни до КК України можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до статті 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.

Таким чином, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «зміна до статті 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У той же час наголошено, що визначення суми, яка дорівнює два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння».

Згідно з п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

В підпункті 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України визначено, що сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2020 становив 2102 грн.

Установлено, що ОСОБА_4 , крім іншого, засуджений Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022 по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 13 січня 2020 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, на суму 40573,69 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення 13 січня 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також установлено, що ОСОБА_4 засуджений Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 23.05.2022 по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення в ніч з 09.01.2021 на 10.01.2021 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, на суму 842,40 грн. Покарання за даним вироком враховано при призначенні ОСОБА_4 покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 19.10.2024.

Враховуючи, що вартість предмету вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, станом на момент вчинення кримінального правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн), отже, до такого діяння мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 23.05.2022 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 23.05.2022 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 02.06.2020 зі скасуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24.02.2021, по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення 28 грудня 2019 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, на суму 704,33 грн. Покарання за даним вироком враховано при призначенні ОСОБА_4 покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.05.2022.

Враховуючи, що вартість предмету вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, станом на момент вчинення кримінального правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн), отже, до такого діяння мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 02.06.2020 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 02.06.2020 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2020врахований при призначенні ОСОБА_4 покарання Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 23.05.2022, який у свою чергу врахований при призначенні ОСОБА_4 покарання Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене в частині другій статті 74 КК України.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині другій статті 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення нею певного діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини другої статті 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи, незалежно від того відбуває вона покарання, чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України чи виконання вироку відстрочене статтею 536 КПК України). При цьому, законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною другою статті 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Враховуючи викладене та встановивши, що Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 23.05.2022 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, встановивши, що Дубенський міськрайонний суд Рівненської області вироком від 02.06.2020 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, оскільки вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2020 врахований при призначенні ОСОБА_4 покарання Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 23.05.2022, який у свою чергу врахований при призначенні ОСОБА_4 покарання Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022, слід вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений та відбуває покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 19.10.2022 по ч. 3 ст. 185 КК за вчинення 13 січня 2020 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, за яке йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 8 (вісім) місяців, без застосування частини четвертої статті 70 КК України.

Слід зазначити, що на строк покарання, призначеного Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022 не впливає звільнення, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, ОСОБА_4 в частині покарання, призначеного Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 02.06.2020, та в частині покарання, призначеного Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 23.05.2022.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, задовольнити.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 02.06.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 рік, та на підставі ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24.02.2021 скасовано звільнення відвідування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для реального відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Дубенським міськрайонним судом Рівненської області вироком від 23.05.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2020 та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений Млинівським районним судом Рівненської області вироком від 19.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України та відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 8 (вісім) місяців, без застосування частини четвертої статті 70 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ