УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000234 від 19.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на на речові докази, які вилучені 20.08.2024 у підозрюваного гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 19.08.2024 приблизно о 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , за місцем дислокації особового складу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПС України, головний сержант, інспектор прикордонної служби другої категорії гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель м. Харків, здійснив декілька пострілів зі службової автоматичної зброї - АК-74, в бік інспектора прикордонної служби другої категорії - навідника оператора, старшого солдата гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 , який перебував на подвір?ї зазначеного господарства, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження несумісні із життям, а саме: скрізної рані обох легень, проникаючого поранення лівого плеча, рваної рани правого плеча, рваної рани правої кисті, перелому правої кисті, абдомінальної травми, під час транспортування його до КНП «Рокитнівська БЛІЛ», помер в кареті швидкої медичної допомоги.

20.08.2024, у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого останній добровільно надав слідчому мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO» з паролем « НОМЕР_2 » ІMEI НОМЕР_3 та IMEI НОМЕР_4 з сім-карткою з номером НОМЕР_5 та штани камуфляжного забарвлення типу «мультикам», в якій той перебував 19.08.2024.

20.08.2024 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вилучені у підозрюваного предмети, 20.08.2024 відповідною постановою слідчого визнано речовими доказами, оскільки є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди і відомості, що можуть мати значення для досудового розслідування.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на речі та предмети, вилучені 20.08.2024 у підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перелік якийх наведено у клопотанні, так як вони являються матеріальним об`єктом, що зберігли на собі сліди вчиненого злочину та відповідають вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000234 від 19.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

20.08.2024, у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого останній добровільно надав слідчому мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO» з паролем « НОМЕР_2 » ІMEI НОМЕР_3 та IMEI НОМЕР_4 з сім-карткою з номером НОМЕР_5 та штани камуфляжного забарвлення типу «мультикам», в якій той перебував 19.08.2024.

Вилучені у підозрюваного предмети, в подальшому 20.08.2024 постановою слідчого визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів, спеціальної конфіскації ), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів, а також того, що вилечене майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, яке зберігло на собі сліди злочину та містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, що було вилучене у підозрюваного ОСОБА_5 20.08.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000234 від 19.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на речові докази, які вилучені 20.08.2024 у підозрюваного гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «Iphone 14 PRO» з паролем « НОМЕР_2 » ІMEI НОМЕР_3 та IMEI НОМЕР_4 з сім-карткою з номером НОМЕР_5 ;

-штани камуфляжного забарвлення типу «мультикам».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1