В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Нова Полтавка Костянтинівського району, Донецької області, неодруженого, із середньою освітою, учня ПТУ АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 03 серпня 2024 року, являючись неповнолітньою особою, близько 03 години 05 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента №64/2022, у зв`язку із озброєною агресією російської федерації на території України, з корисливих мотивів, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме підійшов до громадянина США Michael ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), та погрожуючи ножем, висловив останньому вимогу передати особисті цінні речі, після чого потерпілий Michael ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) реально сприймаючи погрозу застосування насильства, небезпечного для свого життя чи здоров`я, виконуючи вимогу ОСОБА_4 , передав останньому мобільний телефон марки «iPhone 15» білого кольору, загальною вартістю 27 546 грн. 67 коп., кардхолдер, в якому знаходились банківські картки, а саме: Bank of China № НОМЕР_1 , Chase ATM, ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 20 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.08.2024 становить 822 грн. 30 коп., 20 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.08.2024 становить 890 грн., паспорт громадянина США, виданого на ім?я Michael Peter Waite (Майкл Пітер Уейт), заволодівши зазначеними цінними речами, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому Michael Peter Waite матеріальної шкоди на загальну суму 29 258 грн. 97 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. Надав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що у обвинувальному акті вірно відображено те, що він 03 серпня 2024 року, близько 03 години 05 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , підійшов до потерпілого та погрожуючи ножем, висловив останньому вимогу передати особисті цінні речі, після чого він передав йому мобільний телефон марки «iPhone 15» кардхолдер, в якому знаходились банківські картки, грошові кошти у сумі 20 доларів США, 20 євро, паспорт громадянина США, виданого на ім?я Michael Peter Waite (Майкл Пітер Уейт). Після цього, заволодівши зазначеними цінними речами, він ( ОСОБА_4 ) покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що події відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені у обвинувальному акті. Мотиви і мета вчинення ним злочину, перелік викраденого майна, а також спосіб вчинення злочину у обвинувальному акті відображено вірно.

У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, просить вибачення у потерпілого та учасників судового провадження. Також, просить суворо не карати та надати йому можливість стати на шлях виправлення.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, надані ним безпосередньо у судовому засіданні, у присутності захисника та законного представника, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Зокрема, судом витребувано досудову доповідь органу пробації. Так, згідно наведеної досудової доповіді виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, характер правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, участь обвинуваченого в підготовці досудової доповіді, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, Сектор ювенальної пробації м. Львова вважає, виправлення обвинуваченого у громаді без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення контролю за ОСОБА_4 , виконання рекомендацій, наданих уповноваженим органом з питань пробації. Рекомендовано проводити роботу із залученням ОСОБА_4 до соціально-виховних заходів та індивідуально-профілактичної роботи необхідної для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Також, доцільним є, згідно п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, часткове відшкодування шкоди та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачений надав в судовому засіданні визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу, а майно викрадене у потерпілого частково повернуто останньому. Крім цього, потерпілий надав суду заяву про те, що він на даний час не має жодних претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 . Вважає, що вчинок ОСОБА_4 є для нього великою помилкою, що він оступився і має шанс на виправлення. Просить суд, з врахуванням того, що ОСОБА_4 на момент вчинення правопорушення був неповнолітнім, при призначенні йому покарання суворо не карати, дати можливість виправитись без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Також, визначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

При розгляді даного кримінального провадження суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. В свою чергу, справедливість це одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вищенаведені та встановлені судом дані свідчать про наявність обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 69 КК України визначено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст.69 КК України, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а саме активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, часткове відшкодування шкоди та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, наведені вище дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, за ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ч.ч. 1,2 ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Також, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.ст 75, 104 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, адже така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведений вище висновок органу пробації, суд вважає, що на обвинуваченого необхідно додатково покласти обов`язок передбачений п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою визначеною органом пробації.

Згідно ч. 1 статті 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно, після набрання даним вироком законної сили скасувати.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення у кримінальному провадженні експертного дослідження у сумі 2271,84 гривень слід стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою визначеною органом пробації.

Запобіжний захід - тримання під вартою щодо ОСОБА_4 змінити на особисте зобов`язання. Після набрання даним вироком законної сили застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання вважати скасованим. На підставі ч. 1 ст. 377 КПК України, звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі судового засідання.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 06.08.2024 в межах даного кримінального провадження на мобільний смартфон «Samsung-A-4356» з наявними в ньому сім-картами Київстар, що поміщено у спецпакет № PSP1261303; тканинну шматяну сумку через плече чорного кольору із замочками із маркуванням «NIKE», що поміщено у спецпакет № PSP2153363; три банківські карти у чорному шкіряному чохлі із гравіюванням «RADO», які поміщено у спецпакет № PSP1261308; мобільний телефон марки «ІPhone 13» сірого кольору, який поміщено у спецпакет № PSP1261307; чотири запальнички (одна запальничка оранжевого кольору із надписом «Cricket», одна запальничка жовтого кольору із надписом «BIG», одна запальничка зеленого кольору із надписом «BIG», одна запальничка оранжевого кольору із надписом «BIG»), які поміщено у спецпакет № PSP1261305; залишки паспорта громадянина США (зі слідами горіння), які поміщено у спецпакет № PSP2153360; грошові кошти в сумі сто тринадцять гривень, купюрами сто та десять гривень та монетами ( дві по одній гривні та дві по п`ятдесят копійок), які поміщено у спецпакет № PSP1261304; аерозольний балон з маркуванням «PEPPER KO FOG», який поміщено у спецпакет № PSP1261309; пристрій для куріння «ELF BAR-BC 10000» зелено-рожевого кольору, який поміщено у спецпакет № PSP1261306, складний ніж із рукояткою із дерева світло-коричневого кольору, по середині якого розташована металева кнопка сірого кольору, після набрання вироком законної сили, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 2271 гривня 84 копійки.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:

-залишки паспорта громадянина США (зі слідами горіння) та «Відео WhatsApp» залишити у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний смартфон «Samsung-А-4356» ІМЕІ НОМЕР_2 з наявними у ньому сім-картами Київстар НОМЕР_3 та Водафон НОМЕР_4 , тканинну шматяну сумку з маркуванням «NIKE», чотири запальнички, грошові кошти в сумі сто тридцять гривень, пристрій для куріння «ELF BAR-BC10000» - повернути ОСОБА_4 за належністю;

- три банківських карти у чорному шкіряному чохлі із гравіюванням «RADO», мобільний телефон марки «iPhone 15» - вважати повернутими громадянину США Michael Peter Waite (Майкл Пітер Уейт) за належністю;

- аерозольний балон з маркуванням «РЕРРЕR KO FOG» та складний ніж з рукояткою - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1