Справа номер №303/9868/23
Провадження №1-кп/303/744/23
У Х В А Л А

09 вересня 2024 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000125, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пістрялово, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

з участю : прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за № 0000125, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав суду клопотання, згідно якого просив в порядку ст. 174 КПК України скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 31 серпня 2023 року на легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , або передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання користувачу транспортного засобу, тобто йому - ОСОБА_3 , в разі відсутності підстав для скасування арешту з автомобіля, яке мотивував наступним.

В рамках даного кримінального провадження на досудовому слідстві, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2023 року було накладено арешт із забороною користування та розпорядження на легковий

Ст. 2 із 4

автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль був в його користуванні до моменту затримання, де його було вилучено з метою збереження речового доказу в розумінні ст. 98 КПК України, та в подальшому поміщено на штраф майданчик. При цьому, автомобіль він не використовував з метою вчинення злочину, в якому обвинувачується, а користувався ним для власних потреб з моменту придбання сім`єю вказаного автомобілю. На даний час наразі відпала потреба в продовженні арешту на автомобіль, оскільки автомобіль оглянутий, всі речі, що мають цінність як речові докази вилучені, а саме по собі транспортний засіб не містить на собі жодних слідів чи відомостей щодо злочину, в якому обвинувачується. Він, ОСОБА_3 фактично є власником автомобіля, однак він не зареєстрований на нього, тому враховуючи норми ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України та обставини кримінального провадження вважає за можливе скасувати арешт на вказане рухоме майно. У разі відсутності підстав для скасування арешту, просив в порядку ст. 100 ч. 6 п. 1 КПК України повернути йому транспортний засіб на відповідальне зберігання.

Захисник ОСОБА_7 підтримала клопотання свого підзахисного ОСОБА_3 та просила скасувати арешт на легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку ст. 174 КПК України, оскільки він фактично належить ОСОБА_3 , який є його законним користувачем і власником, хоча в законному порядку не встиг його зареєструвати за собою. Даний легковий автомобіль не був знаряддям злочину, обвинувачений його не використовував з метою вчинення кримінального правопорушення, а використовував його у потребах своєї родини. На даний час, автомобіль оглянутий, всі слідчі дії проведені з ним, тому потреба в подальшому арешті речового доказу - автомобіля у даному кримінальному провадженні наразі відпала. З метою захисту права власності ОСОБА_3 , яке гарантоване Конституцією і Законами України, є всі підстави для скасування арешту на вищевказаний легковий автомобіль. Однак у разі, якщо суд не знайде підстав для скасування арешту з автомобіля, просила передати його обвинуваченому ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні та захисником ОСОБА_7 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , кожен окремо, не висловили заперечень щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту майна з тих підстав, що легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом в рамках даного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 189 КК України. Судовий розгляд даного кримінального провадження наразі не завершено, тому дане клопотання є передчасним, отже задоволенню не підлягає.

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2023 року в кримінальному провадженні, внесеному 22.05.2023 року до ЄРДР № 0000125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні накладено арешт із забороною користування та розпорядження на легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 .

Як свідчить обставини вищевказаної ухвали слідчого судді, 26.08.2023 року було проведено обшук легкового автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 , в ході проведення якого, з-поміж іншого, вилучено транспортний засіб.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_9 .

Ст. 3 із 4

Згідно положення ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна фізична має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положення, викладеного у ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що на даний час потреба у арешті легкового автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_3 АТ, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 22.05.2023 року до ЄРДР №0000125 не відпала, оскільки судовий розгляд у даному провадженні не завершено, тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2023 року продовжує свою дію, що в результаті забезпечить завдання арешту майна.

У той же час, арешт накладений на майно особи ОСОБА_9 , який не має у даному кримінальному провадженні статусу обвинуваченого, який не несе за законом матеріальну відповідальність за дії ОСОБА_3 , тому з урахуванням того, що на даний час вказаний автомобіль оглянуто, всі необхідні слідчі дії з ним проведено, а можливе

Ст. 4 із 4

призначення судом покарання у виді конфіскації майна стосується виключно майна, що перебуває у власності (а не у користуванні) обвинуваченого, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у даному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , необхідно без скасування його арешту передати на відповідальне зберігання фактичному користувачу ОСОБА_3 , попередивши його при цьому про кримінальну відповідальність за незбереження арештованого майна, передбачену ст.388 КК України.

Керуючись ст.ст. 174 372, 376 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2023 року, задовольнити частково.

Транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_9 , без скасування його арешту передати на відповідальне зберігання користувачу ОСОБА_3 , попередивши його про кримінальну відповідальність за незбереження арештованого майна, передбачену ст.388 КК України.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1