Справа № 535/1054/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка клопотання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.09.2022 року вироком Котелевського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 200 год. громадських робіт

про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 п.1 ст. 80 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2024 року начальник Охтирського районного сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 звернулася до Охтирського міськрайонного суду з поданням про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 КК України, в якому просить вирішити питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від покарання у виді 200 годин громадських робіт враховуючи те, що строки давності виконання обвинувального вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 р. закінчилися. Клопотання мотивує тим, що 24.10.2022 р. до Охтирського районного сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області надійшов на виконання вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 200 год. громадських робіт. Вирок набрав законної сили 13.10.2022 р. 26.10.2022 р. засуджений ОСОБА_4 в`явився за викликом до служби пробації та повідомив, що йому вручено повістку на відправку на 10.00 год. 02.11.2022 р. у зв`язку з мобілізацією. Засуджений повідомив, що не має наміру ухилятися від відбування покарання, у той же час немає можливості відбувати громадські роботи у зв`язку з мобілізацією. На запит органу пробації було повідомлено, що ОСОБА_4 дійсно проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , можливості відпрацьовувати громадські роботи немає, так як постійно перебуває на території в/ч НОМЕР_1 та виконує службові обов`язки. Згідно вимоги ДІТ МВС України під час перебування на обліку ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався. Протягом перебування на обліку із засудженим ОСОБА_4 підтримувався зв`язок, проводилися бесіди по телефону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України у разі засудження особи до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років, засуджений звільняється від відбування покарання. Тому просить вирішити питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від покарання у виді 200 год. громадських робіт.

Представник Охтирського районного сектору № 3 Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області в судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві клопотання підтримала та просить його задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутності, подання підтримує.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 р., який набрав законної сили 13.10.2022 р., ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до 200 год. громадських робіт.

24.10.2022 р. вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 р. надійшов на виконання до Охтирського районного сектору № 3 Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області.

26.10.2024 р. ОСОБА_4 з`явився до Охтирського районного сектору № 3 Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області та надав повістку на відправку на 10.00 год. 02.11.2022 р.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 279 від 04.11.2022 р. старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до складу військової частини.

Відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2023 р. старший солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-моториста відділення спеціальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти. У зв`язку з дією на території України воєнного стану всі військовослужбовці виконують свої службові обов`язки та повинні постійно перебувати у місці постійної дислокації військової частини або у місці виконання бойових завдань, у зв`язку з чим старший солдат ОСОБА_4 немає можливості та часу для виконання громадських робіт.

Відповідно до службової характеристики від 15.04.2024 р. старший солдат ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проходження служби.

Згідно вимоги ДІТ МВС від 18.10.2024 р. ОСОБА_4 під час перебування на обліку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною 3 та ч. 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті,подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 р. у справі № 5-324кс15, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Таким чином, ст. 80 КК України передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання та якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 ст. 80 КК України, засуджений не вчинить новий злочин.

В свою чергу, у матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, а відтак підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, не встановлено.

Відповідно до положень ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 р., факт ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлений, відомості про вчинення засудженим нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності відсутні, суд приходить до висновку, що подання начальника Охтирського районного сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 п.1 ст. 80 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Охтирського районного сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді 200 год. громадських робіт за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 12.09.2022 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_1