Справа № 133/310/23
Провадження №11-кп/801/1068/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000554 від 13.10.2022, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 21.08.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.08.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 21 травня 2024 року до 19 липня 2024 року, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених, за які у разі визнання винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або ж довічного позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 не має соціально стримуючих факторів.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали суду та ухваленні нового рішення, яким частково задовольнити клопотання прокурора, продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вимоги мотивує тим, що станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції було допитано усіх свідків у справі, та жоден із них не зазначив, що бачив як ОСОБА_8 вчинив протиправні дії до потерпілого, чи у нього були відповідні мотиви, чи хтось із свідків бачив конфлікт між обвинуваченим та потерпілим. Станом на 21.08.2024 року судовий розгляд обвинувального акту находиться на стадії дослідження письмових доказів, фактично досліджено 3 томи провадження із 5, при цьому жоден із письмових доказів не має прямої вказівки на вчинення злочину ОСОБА_9 .

Зазначає, що на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга- задоволенню - не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 КК України, за які у разі визнання винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або ж довічного позбавлення волі;

- існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними та непереконливими, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника самі по собі не можуть бути підставою для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 21.08.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 21 травня 2024 року до 19 липня 2024 року, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4