Справа № 336/8641/24
Пр.1-кс/336/996/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за клопотанням старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженим із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001168 від 02.08.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Розівка Куйбишевського району Запорізької області, громадянки України, яка отримала вищ освіту за кваліфікаційно-освітнім рівнем "бакалавр", працевлаштована менеджером зі збуту ТОВ "Флексосвіт", одруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на утриманні малолітніх та інших осіб не має, інвалідності не має,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: підозрюваної ОСОБА_5 , захисниці підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий, за погодженням з прокурором, 17.10.2024 звернувся до суду із вказаним клопотання, за змістом якого просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

За змістом клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що за невідомих обставин ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, в порушення вимог статей 25, 26 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», придбала зіп-пакет із кристалічною речовиною, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/19996-НЗПРАП від 16.10.2024 являється психотропною речовиною, обіг якого обмежено метамфетамін та зіп-пакет із кристалічною речовиною, яка згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/19996-НЗПРАП від 16.10.2024 являється особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Придбавши, таким чином, психотропну речовину, ОСОБА_5 почала зберігати її при собі, з метою подальшого збуту, та направилась за місцем мешкання, а саме до приміщення кв. АДРЕСА_2 , де поклала один зіп-пакет до гаманця у сумці та один зіп-пакет до картонної коробки, яка перебувала на поличці столу у приміщенні кімнати квартири.

15.10.2024, приблизно о 07 годині 30 хвилин, в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , у присутності понятих та ОСОБА_5 , у приміщенні кімнати на поличці столу у картонній коробці виявлено ложку, електроні ваги та чотири зіп-пакети, у яких перебувала порошкоподібною речовина, у частині якої згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/19996-НЗПРАП від 16.10.2024 виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса якої складає 0,1933г (в перерахунку на основу), у гаманці, який перебував у жіночій сумці на дивані у приміщенні кімнати виявлено зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, у якїй згідно з висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-24/19996-НЗПРАП від 16.10.2024, виявлено психотропну речовину, обіг якого обмежено метамфетамін, маса якої складає 0,3237г (в перерахунку на основу) яку вона зберігала з метою збуту.

Так, за змістом клопотання, своїми умисними діями, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Сторона обвинувачення вказує, що старший слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України здійснив затримання ОСОБА_5 16.10.2024 вказаній особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Також, враховуючи вимоги п.4 ч.1 ст.184 КПК України, як зазначає слідчий, під час проведення досудового розслідування відносно підозрюваної встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, сторона обвинувачення наголошує, що на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлено шляхи придбання та збуту наркотичних речовин, зазначена категорія злочинів вчиняється за допомогою мережі «Інтернет», а підозрюваній достеменно відомо дані її акаунтів у месенджерах, хмарних сервісах, поштових скриньках тощо, вхід до яких здійснюється з різних засобів зв`язку, що може бути використано для знищення наявних відомостей щодо спілкування між учасниками вірогідного скоєння кримінального правопорушення. Крім того, за твердженнями слідчого, підозрювана не мешкає за місцем реєстрації.

З урахуванням особи підозрюваної, а також її репутації, оскільки підозрювана постійного, офіційного джерела прибутку не має, неодноразово вчиняла кримінальні правопорушення, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, обвинувачена вчинить інші кримінальні правопорушення (злочини), за безпідставності застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із посиланням на ст. 40, 131-132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, інаціатор звернення просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 просили подане клопотання задовольнити з підстав, зазначених та обґрунтованих в ньому, окремо наголосивши на підтвердженості ризиків, які є реальними та виправдовують обрання найбільш суворого запобіжного заходу. Підстав для зміни поданого клопотання на час розгляду справи стороною обвинувачення не повідомлено. Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні обґрунтовував наявність ризиків, передбачених п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи підтвердженість підозри у вчиненні кримінального правопорушення наявними доказами та сукупність даних, що характеризують підозрювану. Наразі проведено експертизу лише окремої частини вилучених під час обшуку зіп-пакетів.

Захисник підозрюваної адвокатка ОСОБА_6 просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваній залишати місце фактичного проживання (реєстрації) та покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Наголосила, що її підзахисна раніше не засуджена, співпрацює зі слідством, має утриманні доньку, яка потребує лікування, ОСОБА_5 одружена та має офіційне місце працевлаштування. ОСОБА_5 підтримала думку захисниці.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та надані матеріали провадження, слідчий суддя дійшла висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню, із прийняттям рішення про застосування іншого запобіжного заходу, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно зі ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. (ч.1 ст.183 КПК України).

При цьому, відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до наявного витягу від 15.10.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснює відділ поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, внесено до ЄРДР 02.08.2024 за №0001168 за повідомленням, яке зареєстроване в журналі ЄО №18375.

Згідно з постановою від 02.08.2024 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчій групі старшим групи визначено старшого слідчого ОСОБА_3 . Відповідно до постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 02.08.2024 старшим групи визначено прокурора ОСОБА_4 . Зміна правової кваліфікації діяння з ч.2 ст.309 КК України на ч.2 ст.307 КК України підтверджена копією постанови заступника начальника ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 15.10.2024.

16.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (з дотриманням строку, передбаченого ч.2 ст.278 КПК України).

Зазначені старшим слідчим у клопотанні обставини в сукупності підтверджені наданими письмовими доказами, а саме, рапортами поліцейських, протоколом обшуку від 15.10.2024, протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України від 15.10.2024, висновком судового експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-24/19996-НЗПРАП від 16.10.2024, протоколами допитів, що обґрунтовують підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу, як встановлено судом, відповідає за змістом нормі ч.1 ст.184 КПК України, копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів своєчасно вручена підозрюваній згідно з ч.2 ст.184 КПК України.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, за змістом ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Під час обрання запобіжного заходу суддя враховує перелік обставин, що передбачені ч.1 ст.178 КПК України, зокрема: тяжкість злочину (тяжкий злочин відповідно до вимог ст.12 КК України), у скоєнні якого підозрюється особа. Санкцією ч.2 ст.307 КК України визначено покарання за вчинення зазначеного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна..

Також судом беруться до уваги дані, які характеризують особу - підозрювана має стале фактичне місце проживання, проживає разом із сім`єю, має постійне офіційне місце працевлаштування, тобто, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, у розшуку не перебувала.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному проваджені з урахуванням конкретних обставин. Даний захід може бути виправданий за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Згідно з п.3 ст.5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду.

Так, при розгляді питання про застосування тримання під вартою судовий орган має брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; підвищена суспільна небезпечність; обґрунтованість доказів; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення; характер особи підозрюваного; минуле особи та його зв`язки з суспільством (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Лебіта проти Італії»).

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, позиції сторони захисту, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування цілком співмірним із тяжкістю злочину та встановленими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу, буде застосування до підозрюваної іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у вигляді домашнього арешту, із встановленням обмежень забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, з 19-00 години поточного дня до 07-00 години наступного дня, та встановленням обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає ( АДРЕСА_3 ), без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; 4) здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон в разі його видачі, що буде достатньо ефективним для забезпечення завдань кримінального провадження, зокрема, покладених на підозрювану процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

На підставі наведеного слідчим суддею встановлено підстави для відмови у задоволенні клопотання та застосування зазначеного вище запобіжного заходу.

До даного висновку суд приходить, враховуючи недоведеність вказаних стороною обвинувачення ризиків, перебачених п.2,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчим не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, що надає слідчому судді право застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання встановлено, що обрання запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави, не є доцільним. Осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків, не виявлено (відповідних заяв не надходило), що унеможливлює застосування запобіжного заходу й у вигляді особистої поруки.

Виходячи з вимог ст. 196, 219 КПК України, дати повідомлення про підозру, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування, до 15 грудня 2024 року включно.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваній слід роз`яснити положення ч.5 ст.181 КПК України, виконання ухвали покласти на відділ поліції №3 Запорізького РУП №3 ГУНП в Запорізькій області, із врахуванням ч.4 ст.181 КПК України.

Враховуючи висновки суду за результатами розгляду клопотання, вимоги п.2 ч.2 ст.202 КПК України, підозрювана підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язанню прибути до місця свого проживання.

Керуючись ст.177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 219, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб до 15 грудня 2024 року включно, у період з 19-00 години поточного дня до 07-00 години наступного дня.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 в межах строку дії даної ухвали такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає (м.Запоріжжя Запорізької області), без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон в разі його видачі.

Роз`яснити підозрюваній її обов`язки у зв`язку із обраним запобіжним заходом, викладені у даній ухвалі, наслідки їх невиконання.

Відповідно до ч.5 ст.181 КПК України роз`яснити, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 КПК України негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та доставити до місця її проживання.

Визначити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та цієї ухвали до 15.12.2024 включно.

Ухвалу суду передати для виконання відділу поліції №3 Запорізького РУП №3 ГУНП в Запорізькій області.

Роз`яснити, що відповідно до ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваній негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали суду складений та оголошений 21.10.2024 о 16-00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1