Провадження № 11-кп/824/4003/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали, 13.05.2020 року приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_11 перебувала за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 12-а на території «Київського міського крейсерського яхт-клубу», де чекала на спортивному майданчику ОСОБА_9 , з метою умисного убивства останньої з мотивів ревнощів до ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, заздалегідь взяла два ножі з квартири за місцем проживання з метою нанесення ними тілесних ушкоджень, що можуть привести до смерті ОСОБА_9 та дочекавшись коли з яхти вийшли ОСОБА_9 . з ОСОБА_8 , вона дістала з сумки два ножі та діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підійшовши ззаду до ОСОБА_9 нанесла вказаними ножами три цілеспрямовані удари в область спини та життєво-важливих органів потерпілої, завдавши останній тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торако-абдомінального поранення справа з пошкодженням діафрагми та печінки, гемопневмоторакс справа, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, гемопневмоторакс зліва, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини в області хребта, тобто виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але не змогла завершити свій злочинний умисел, так як її затримав ОСОБА_8 , який викликав швидку, по приїзду якої працівники надали медичну допомогу та госпіталізували ОСОБА_9 до лікарні.

Крім того, ОСОБА_11 13.05.2020 року близько 12 год. 05 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 на території «Київського міського крейсерського яхт-клубу», після вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , намагалась втекти з місця вчинення злочину. ОСОБА_8 наздогнав її та прийняв заходи по її затриманню. В цей час ОСОБА_11 , тримаючи в руках два ножі та діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, знаходячись поряд з ОСОБА_8 нанесла вказаними ножами два удари в область грудної клітини зліва та правого передпліччя, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва та різаного поранення правого передпліччя.

Таким чином, суспільно-небезпечні діяння, вчинені ОСОБА_11 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.125 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині та умисне легке тілесне ушкодження.

В ході судового розгляду судом першої інстанції було встановлено неосудність обвинуваченої, тому судом згідно вимог ст. 362 КПК України за наявності підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру постановлено про зміну порядку розгляду та продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування щодо ОСОБА_11 , примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2024 року клопотання прокурора задоволено і застосовано відносно ОСОБА_11 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2024 року виправлено описку в резолютивній частині рішення та ухвалено вважати вірним «Застосувати відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь».

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвали суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор зазначає, що судом першої інстанції помилково не застосовано до обвинуваченої ст. 94 КК України, яка підлягає обов`язковому застосуванню та істотно порушено вимоги ст. 513 КПК України, оскільки всупереч нормам матеріального і процесуального права судом не визначено конкретний вид примусового заходу медичного характеру, який належить застосувати до ОСОБА_11 .

Зазначає, що у відповідності до норм закону України про кримінальну відповідальність, встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим, однак в порушення вказаних вимог при викладенні фактичних обставин кримінального провадження, судом помилково зазначено про наявність злочинного умислу, бажання вчинити злочин, факт вчинення нею злочину.

Також зазначає, що покладений в основу рішення суду висновок судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №194 від 23.02.2024, складений в іншому кримінальному провадженні, рішення, що дозволяють використовувати докази, отримані в іншому провадженні, не ухвалювались, тому посилається на відсутність належних та допустимих доказів в даному провадженні, які б дозволяли встановити неосудність особи та правомірно застосувати до неї примусові заходи медичного характеру.

Також вважає, що ухвала про виправлення описки винесена судом в порушення принципів ст.379КПК України, оскільки судом змінено резолютивну частину ухвали та фактично визначено найсуворіший вид примусових заходів медичного характеру, при цьому в повному тексті мотивувальної частині ухвали від 20.09.2024 року відсутнє обґрунтування необхідності призначення саме даного виду примусового заходу медичного характеру.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, потерпілих та представника, які поклалися на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із змісту ухвали, судом було встановлено, що ОСОБА_11 вчинила інкриміновані їй дії, в момент вчинення суспільно-небезпечних діянь перебувала у стані осудності, але на даний час внаслідок хронічного психічного захворювання не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому щодо неї застосовані примусові заходи медичного характеру.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд помилково визнав ОСОБА_11 винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона на момент їх скоєння перебувала у стані неосудності, суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки за висновком судово-психіатричного експерта №93 від 21.07.2020 року, вона не знаходилася в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності та могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Положеннями ч. 1 ст. 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Згідно з вимогами частини другої цієї статті, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведених вимог закону судом дотримано не було.

З резолютивної частини ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року випливає, що судом застосовано відносно ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру, однак, в порушення п.5 ч.1 ст. 513 КПК України, не визначено вид примусових заходів медичного характеру, який належить застосувати до ОСОБА_11 .

З огляду на наведене судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність та допущені порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.379 КПК України суд має право виправити допущені у судовому рішенні цього суду описки та очевидні арифметичні помилки.

Постановлена місцевим судом ухвала, якою внесено зміни у резолютивну частину ухвали та визначений вид примусових заходів медичного характеру, не ґрунтується на законі, оскільки виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

Помилка в мотивувальній частині ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, що полягає у не визначенні їх виду, не є опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції самостійно.

Як випливає із змісту ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року, даним рішенням суд змінив власну ухвалу в частині застосування примусових заходів медичного характеру , визначивши їх вид, тобто самостійно доповнив ухвалу суду, що є істотним порушенням вимог ст.379 КПК України.

За таких обставин судом допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, ст.379 КПК України.

Допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили постановити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час судового розгляду необхідно врахувати наведене та надати оцінку доказам перебування на даний час ОСОБА_11 у стані неосудності на предмет їх належності та допустимості.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_11 скасувати.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2024 року про виправлення описки в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2024 року скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: