Справа №523/2913/20
Провадження №1-кп/523/314/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0004227 від 12.11.2019 року та клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зуївка Харцизького району Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого неофіційно, раніше судимого:

- 6.03.2019 року Світловодським районним судом Кіровоградської області за ст.ст.186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Зі змісту обвинувального акту зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0004227 від 12.11.2019р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

За змістом пред`явленого обвинувачення встановлено, що 7.11.2019 року у денний час доби, ОСОБА_6 , знаходячись в гостях у ОСОБА_7 , який мешкає в кімнаті АДРЕСА_3 , діючи навмисно, повторно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить реалізації його злочинного наміру, оскільки потерпілий спав, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу з кімнати монітор марки «Philips 220WS8» вартістю 4000 гривень, належного ОСОБА_7 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, стверджуючи, що не вчиняв крадіжки майна, належного ОСОБА_7 , не заперечуючи того факту, що незначний проміжок часу разом зі своїм братом мешкали в кімнаті потерпілого, однак нічого у нього не викрадали, на той час він працював, потерпілий вживав алкогольні напої, вів такий спосіб життя, хто завгодно міг зайти до нього додому та щось взяти, вважаючи пред`явлене йому обвинувачення не обґрунтованим.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що деякий час за місцем його мешкання в кімнаті АДРЕСА_3 проживали його друзі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони потім влаштувалися на роботу, пізно приходили додому. В один із днів напочатку листопада 2019 року він один прокинувся в квартирі, виявив, що зникли телефон, монітор. Через декілька днів звернувся з заявою про викрадення майна до поліції. Монітор марки «Філіпс» йому не повернули. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Також у судовому засіданні були досліджені письмові доказі, надані прокурором, а саме: Витяг з ЄРДР, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.11.2019 року, відповідь на запит ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в обвинувальному акті, суд вважає, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України та його дії вірно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

8.11.2024 року захисником ОСОБА_5 , діючої в інтересах ОСОБА_6 , було надане письмове клопотання про звільнення підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.185 ч.2 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з моменту вчинення даного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, інкримінований злочин відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно до положень ст.12 КК України; строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, підтвердивши, що йому зрозумілі права та підстави закриття кримінального провадження, зазначаючи, що не визнає свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.185 ч.2 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, оскільки дійсно за пред`явленим обвинуваченням строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора ОСОБА_3 , який за наявності підстав підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України; захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого, які просили задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи характер та ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 діяння за ознаками ст.185 ч.2 КК України, яке було вчинене 7.11.2019 року та відноситься до категорії нетяжкого злочину відповідно ст.12 КК України, суд дійшов до висновку, що клопотання сторони захисту обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступними підставами.

Так, на підставі ст.284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому за змістом ч.2 ст. 285 КПК України особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Статтею ст.286 ч.1 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положеннями ст.286 ч.4 КПК України регламентовано, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч.3 ст.288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, статтею 44 ч.1, ч.2 КК України сформульовані правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності, а саме особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно положень ст.49 ч.1 п.3 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять роки у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом ст.12 ч.4 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією статті 185 ч.2 КК України передбачена кримінальна відповідальність, що карається пробаційним наглядом на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Вирішуючи питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Судом встановлено, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 був вчинений 7.11.2019 року.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на невизнання своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ст.185 ч.2 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Дана позиція визначена в постанові Верховного суду за № 730/67/16-к від 26.03.2020р.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину; не ухилення особи від слідства або суду.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім цього Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові за №598/1781/17 від 17.06.2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Разом з цим суд вважає за необхідне зауважити, що справа перебувала на розгляді тривалий час за суб`єктивних та об`єктивних причин, був встановлений порядок дослідження доказів відповідно якому існувала необхідність в допиті свідків, місце знаходження яких з`ясовувалося наданням судового доручення, потім був оголошений карантин у зв`язку з пандемією Ковід, в подальшому був оголошений воєнний стан на території України, ОСОБА_6 був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації та відбував службу в ЗСУ. При цьому невиконання органом досудового розслідування своїх обов`язків не може бути перешкодою для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками ст.185 ч.2 КК України, яке мало місце 7.11.2019 року, та яке відноситься до нетяжкого злочину відповідно положень ст.12 КК України, навіть в редакції Кримінального Кодексу України, яка діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, особа більше до кримінальної відповідальності не притягувалася, у розшуку не перебував, від суду не ухилявся, тобто строк давності не зупинявся та не переривався через вчинення нового злочину, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, а саме письмової згоди ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони учасників процесу, суд дійшов до висновку, що є достатньо правових підстав для задоволення клопотання, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, кримінальне провадження закриттю за вищезазначеною статтею, так як строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.185 ч.2 КК України, який становить п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину на момент розгляду справи сплинув.

Крім цього, суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 був наданий цивільний позов, датованого 24.03.2020 року, про стягнення на його користь з ОСОБА_6 завданої матеріальної шкоди у розмірі 4000 гривень.

Однак, відповідно положень ст.ст.128, 129 КПК України вищезазначений цивільний позов не підлягає вирішенню по суті, у зв`язку з прийнятим судом рішенням щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_7 залишити без розгляду, разом з цим роз`яснити положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів не здійснювалося, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, речові докази не долучалися.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час судового провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у період часу з 11.02.2020р. по 2.07.2020р. (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 4.03.2020р.) у зв`язку з внесенням застави, яка була внесена заставодавцем ОСОБА_10 , банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (одержувач: ТУ ДСА України в Одеській області, (код отримувача 26302945) у сумі 21020 гривень на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/2913/20 (Пр.№1-кс/523/939/20) від 4.03.2020р.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом судового провадження не порушував покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, невиконання обов`язків заставодавцем не вбачається, враховуючи прийняте судом рішення щодо закриття кримінального провадження, суд вважає за можливе після набрання ухвали законної сили повернути внесені грошові кошти у сумі 21020 гривень заставодавцю. При цьому, запобіжний захід у вигляді застави змінений щодо ОСОБА_6 суд вважає за доцільне до набрання ухвали законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.128, 182, 284-286, 288, 369-372, 394-395 КПК України, -

Постановив:

Клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 ч.1 п.3 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за №0004227 від 12.11.2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.185 ч.2 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді застави, після набрання ухвали чинності припиняє свою дію та внесена сума застави за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 21020 гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси за №523/2913/20 (Пр.№1-кс/523/939/20) від 4.03.2020р.

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та ТУ ДСА України в Одеській області.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 4000 гривень, заявленого у даному кримінальному провадженні - залишити без розгляду за підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1