ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 рокуСправа № 495/9203/24
Номер провадження 1-кп/495/970/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000256 від 30.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, має трьох дітей: ОСОБА_6 2011 року народження, Дар`ю 2014 року народження та ОСОБА_7 2020 року народження, із середньою освітою, працює за наймом водієм вантажного автомобіля, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2017 року із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення стягувати щомісячно на користь ОСОБА_4 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, а саме 14.07.2017 до повноліття Ксенії, тобто до 15.09.2029. Також суд вирішив стягнути щомісячно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, до повноліття Дарії, тобто до 19.06.2032.

Не зважаючи на вказане, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про встановлений судом обов`язок сплачувати аліменти, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи дане рішення та ухиляючись від його виконання, будучи фізично здоровим, при цьому упродовж тривалого часу не вживаючи офіційних заходів щодо працевлаштування, умисно, протиправно порушуючи обов`язки батька передбачені ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-183 СК України, всупереч вимогам ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 21.11.1989, відповідно до положень яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, не сплачував встановлені судом кошти (аліменти) на утримання дитини. У зв`язку із чим, 17.06.2020 відносно ОСОБА_5 , за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) скеровано обвинувальний акт в суд, вирок на теперішній час не ухвалено.

Не зважаючи на вказане, з 17.06.2020 по 16.11.2023, ОСОБА_5 , продовжував ухилятись від сплати аліментів, ніякої участі у житті та виховуванні дітей не приймав, будучи фізично здоровим, при цьому упродовж тривалого часу не вживає заходів по працевлаштуванню, на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості починаючи із 14.07.2017 по теперішній час не перебуває, також у вказаний період ОСОБА_5 , на стаціонарному або амбулаторному лікуванні у медичних закладах не перебував.

У зв`язку з вказаним, дії ОСОБА_5 , призвели до виникнення заборгованості із сплати коштів на утримання дитини за період часу з 17.06.2020 по 30.09.2024 у розмірі 75 тисяч 166 гривень 84 копійки, яка значно перевищує суму виплат за три місяці. Будучи обізнаним про наявність заборгованості, ОСОБА_5 , протягом більше трьох років не вживав жодних заходів для усунення негативних наслідків, спричинених його діями.

Окрім того, загальна сума заборгованості станом на 30.09.2024 року, згідно розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби складає 132 тисячі 954 гривні 84 копійки..

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України, що полягає в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

3. Оцінка доказів.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. ОСОБА_5 було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що визнає вину в інкримінованих йому діях, повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті.

Зокрема розповів, що йому було відомо про те, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено рішення, яким його зобов`язано сплачувати аліменти на утримання двох його неповнолітніх дітей. Разом з тим, коли він кілька разів приїхав до дітей, йому не давали. Відтак він вирішив, що і аліменти платити не буде.

У судовому засіданні звернувся до своєї колишньої дружини законного представника потерпілих ОСОБА_4 та попросив у неї пробачення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю доведена.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, у вчиненні якого визнається винним ОСОБА_5 згідно із ч. 2 ст.12 КК України відносяться до кримінального проступку.

Відтак, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що, як зазначено, є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого, а саме дієве каяття, що проявляється у тому, що він почав сплачувати заборгованість по аліментах, дані про особу винного те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, сімейний та матеріальний стан, а саме, що на його утриманні є ще інша дитина, яка народилася 2020 року в цивільному шлюбі, задовільний стан здоров`я, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окрім того суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_5 слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій обирати немає необхідності. Інші заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 128, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 110 (ста десяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Копії матеріалів виконавчого провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ірина БРАТКІВ