Справа № 953/4823/23
н/п 1-кс/953/7924/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
- мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 .
Розгляд клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий просить проводити без повідомлення власника майна та/або його представників.
26 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.
На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова за місцем мешкання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року накладений арешт на вилучене 17 травня 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, власником якого є ОСОБА_5 , зокрема: мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Слідчий зазначає, що накладення арешту на вищезазначене майно підозрюваної ОСОБА_5 обґрунтовується необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке передбачене ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив клопотання про арешт майна задовольнити та розглядати справу за його відсутності.
З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження на користь третіх осіб майна, яке є об`єктом конфіскації як виду покарання, розгляд вказаного клопотання вважаю за необхідне провести без виклику особи, щодо якої вирішується питання про накладення арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання, виходячи з такого.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За змістом положень ч. 2 ст. 170 КПК слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий просить накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 .
Метою накладання арешту слідчий у своєму клопотанні вказав конфіскацію майна як виду покарання, що передбачена санкціями ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України.
З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що 26 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України.
Дійсно, санкції ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
При цьому, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року накладений арешт на вилучене 17 травня 2024 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, власником якого є ОСОБА_5 , зокрема: мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
Положеннями ч. 7 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
З аналізу положень вказаної статті слідує, що законодавцем передбачена можливість у накладенні арешту на майно, на яке вже накладений арешт, але виключно та на підставі інших актів законодавства.
При цьому нормами чинного КПК України не передбачена можливість для повторного звернення слідчого та прокурора з клопотанням про накладення арешту на майно, на яке вже накладений арешт в рамках того ж кримінального провадження.
Слідчий у своєму клопотанні не наводить з посиланням на норми чинного законодавства підстави, які передбачають можливість для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках одного і того ж кримінального провадження.
Крім того, ч.5 ст.170 КПК України передбачає строки звернення слідчого, прокурора до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як слідує з матеріалів клопотання, обшук у ОСОБА_5 , під час якого були вилучені мобільний телефон Samsung (Imei1: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 ), пароль: НОМЕР_3 , сім-карти НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , був проведений 17 травня 2024 року. Звертаючись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна через п`ять місяців, слідчий жодним чином не обґрунтовує строки звернення до суду з таким клопотанням.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого з підстав його необґрунтованості.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1