Справа № 455/1668/24
Провадження № 1-кс/455/348/2024
У Х В А Л А

03 жовтня 2024 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області - ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №20000370 від 12.07.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2024 року до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , в якому вона просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.07.2024 року у справі №455/1668/24, провадження №1-кс/455/244/2024, а саме на мобільний телефон марки «Iphone13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з картою мобільного оператора «Київстар» з абонентним номером НОМЕР_3 .

Клопотання мотивовано тим, що арешт на даний мобільний телефон накладено в ході досудового розслідування кримінального провадження №20000370 від 12.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яке 19.08.2024 закрито слідчим СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто підстави арешту відпали.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явилися, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею не здійснюється, що відповідає положенням частини четвертої статті 107 КПК України.

Перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №20000370 від 12.07.2024 року, слідчий суддя, приходить до таких висновків.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що в провадженні Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області перебували матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР 12.07.2024 за №20000370 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.07.2024 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з картою мобільного оператора «Київстар» з абонентним номером НОМЕР_3 , який належить та яким користується малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборонено відчуження, використання і розпорядження цим майном.

Власник майна і його законний представник під час розгляду клопотання про арешт майна не були присутніми в судовому засіданні.

При вирішенні питання про накладення арешту на вказане вище майно, слідчим було доведено, що воно є речовим доказом, могло містити відомості, які могли бути використані як доказ.

Арешт майна був застосований з врахуванням вимог ст.98 КПК України, оскільки майно є речовим доказом, який міг зберегти на собі або містить сліди кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути використані як докази. Окрім того, необхідність накладення арешту мотивовано запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано, якщо його власником або володільцем буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області від 19.08.2024 року кримінальне провадження, відомості про яке внесено 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000370, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку передбаченим цим Кодексом.

Водночас, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.04.2024 року у справі №55 554/2506/22 зробила ряд висновків, зокрема: щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч.4 ст.132 КПК, згідно якого у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК, та щодо застосування норм, передбачених ст.309, ч.4 ст.399 КПК, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК, за яким ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Частиною 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи вище викладене та висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.04.2024 року у справі №55 554/2506/22, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.107, 174, 303, 305-307, 309, 369 - 371 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №20000370 від 12.07.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1