Справа № 192/1157/24
Провадження № 1-кп/192/124/24
В И Р О К

Іменем України

"25" липня 2024 р.

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000290 від 02.05.2024 відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Нікополі Дніпропетровської області, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, не є людиною з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 02 травня 2024 року приблизно о 13 год 00 хв, рухаючись на транспортному засобі «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 440 км автодороги Н-08 Бориспіль Дніпро Запоріжжя поблизу села Червонокам`яного Дніпровського району Дніпропетровської області був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції (далі СРПП) у складі інспектора СРПП ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 та поліцейського СРПП ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_7 та під час перевірки документів було встановлено порушення ним правил користування ременем безпеки та керування транспортним засобом, не маючи відповідних документів на право керувати таким транспортним засобом. У цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи настання можливих негативних правових наслідків для себе та протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, керуючись корисливим мотивом та особистою зацікавленістю, запропонував поліцейському СРПП ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 , який згідно з вимогами Закону України «Про Національну поліцію» є працівником правоохоронних органів, неправомірну вигоду у сумі 5000 грн. Працівники поліції на пропозицію отримання неправомірної вигоди не погодились і наполягали на необхідності законного реагування на вказаних факт, про що повідомили на лінію «102» та викликали слідчо-оперативну групу.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

У підготовчому судому засіданні прокурор надав суду угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Угода про визнання винуватості укладена 25 липня 2024 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно з умовами угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину в обсязі висунутого обвинувачення.

Сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень та застосування відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальної конфіскації примусового безоплатного вилучення за рішенням суду у власність держави вилучених грошових коштів, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення у розмірі 1700 грн.

ОСОБА_4 із запропонованими видом та мірою покарання погодився.

За змістом угоди ОСОБА_4 ознайомлений з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст. 473 КПК України, а також наслідками її невиконання, передбаченими ст. 476 КПК України.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, запевнив, що у вчиненому розкаюється, пояснив, що угоду уклав добровільно, просив її затвердити.

Захисник угоду також підтримав та просив затвердити.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши її зміст та надані суду матеріали, врахувавши думку учасників провадження, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 468 КПК України, частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з вимогами статті 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України встановлено, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Частиною сьомої статті 474 КПК України визначено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Як вбачається із обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. В угоді відсутні обставини, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до обвинувального акта обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Покарання, узгоджене сторонами, не виходить за межі санкції ч. 1 ст. 369 КК України, та відповідає загальним правилам призначення покарань, встановленим Кримінальним кодексом України.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, суд, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Речовим доказом у кримінальному провадженні визнаний електронний носій (диск). Суд вважає, що його потрібно зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Також речовими доказами визнані спец пакет № 566526, в якому знаходяться три банкноти Національного банку України номіналом 500 грн та одна банкнота Національного банку України номіналом 200 грн, а також первинне упакування, запаковані у спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 5665265, виготовлений з полімерного матеріалу, у графах якого нанесені рукописні записи «Підрозділ: «Луганський НДКЦ МВС», «до висновку експерта № СЕ-19/113-24/2715-ДД від 14.05.2024». До вказаних банкнот потрібно застосувати спеціальну конфіскацію відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати покладаються на обвинуваченого.

До процесуальних витрат у кримінальному провадженні належать витрати на проведення судової технічної експертизи документів. Згідно з довідкою від 14.05.2024 № Д-19/113-24/2715-ДД витрати на проведення такої експертизи склали 1893,20 грн. Ці витрати суд покладає на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не засовувався.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 липня 2024 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000290 від 02.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 копійок.

Речовий доказ - електронний носій (диск) зберігати у матеріалах кримінального провадження.

До речових доказів трьох банкнот Національного банку України номіналом 500 грн та однієї банкноти Національного банку України номіналом 200 грн, запакованих з первинним пакуванням у спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 5665265, виготовлений з полімерного матеріалу, у графах якого нанесені рукописні записи «Підрозділ: «Луганський НДКЦ МВС», «до висновку експерта № СЕ-19/113-24/2715-ДД від 14.05.2024» застосувати спеціальну конфіскацію відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1