ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1180/24 Справа № 196/57/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000238 від 13 травня 2019 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_12 , а також представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яцкевичі Березнивського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 , близько першої години ночі, (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , разом з трьома невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження № 0000344, на автомобілі марки «Газель» білого кольору прибули до приймального відділення КЗ «Царичанська ЦРЛ» ДОР (на момент вчинення злочину) за адресою: АДРЕСА_2 , яке є громадським місцем, де в той час вже перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , які прибули туди із с. Бабайківка на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_13 , для надання ОСОБА_9 медичної допомоги.

ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Газель» білого кольору, переслідуючи хуліганські мотиви умисно, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка полягала в буйстві, вчинив зіткнення автомобілем марки «Газель» білого кольору із автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_13 тим самим пошкодив його.

ОСОБА_10 зробив зауваження ОСОБА_7 та іншим трьом невстановленим слідством особам, які вийшли із автомобіля марки «Газель» білого кольору з приводу їхніх хуліганських дій. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , який в той час знаходився біля сходів до приймального відділення, та незважаючи на зауваження останнього, демонструючи грубу силу, явну неповагу до суспільства та особливу зухвалість перебуваючи в громадському місці кулаком правої руки завдав останньому одного удару по обличчю, а саме в область носа, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, рани скату носу з ліва, викривлення перегородки носа, гематоми параорбітальної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Далі, продовжуючи протиправні хуліганські дії, незважаючи на прохання власника автомобіля ВАЗ - ОСОБА_16 , а також зауважень інших присутніх осіб, ОСОБА_7 разом із трьома не встановленими слідством особами, тримаючи в руках металевий лом, тобто предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля, який взяв із салону автомобіля марки «Газель» білого кольору, підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки, в громадському місці, безпричинно, з надуманих підстав, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на самоствердження за рахунок приниження інших осіб застосовуючи грубу фізичну силу, разом із не встановленими слідством особами, які також в руках тримали металеві та дерев`яні предмети, групою осіб почали наносити удари по різним частинам автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час пошкодження вищевказаного автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 та іншими не встановленими слідством особами - ОСОБА_13 разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_9 стояли біля вхідних дверей до приймального відділення КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДОР та неодноразово робив зауваження останнім з приводу пошкодження та припинення хуліганських дій. Однак, ОСОБА_7 відреагував на прохання ОСОБА_16 агресивно та демонструючи грубу силу, безпричинно, умисно кинув в ОСОБА_16 металевий лом, яким здійснював пошкодження автомобіля ВАЗ, внаслідок чого влучив останньому по лівій нозі, чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на рівні лівого колінного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Після вказаних протиправних дій ОСОБА_7 разом з трьома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження № 0000344, сіли до автомобіля марки «Газель» білого кольору, на якому розпочали рух, при цьому навмисно, протиправно, з хуліганських мотивів ще раз здійснили зіткнення вказаним автомобілем із автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , та завдали автомобілю нових пошкоджень. Після цього ОСОБА_7 разом з невідомими особами продовжили рух на автомобілі марки «Газель» білого кольору та залишили місце злочину.

Внаслідок хуліганських дій з боку ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб власнику транспортного засобу марки ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року, який належить ОСОБА_16 було завдано матеріального збитку на суму 32 872,90 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Прокурор зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 296 КК України. Прокурор вважає доведеною обставину використання ОСОБА_7 заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень металевого лому, що свідчить про необхідність кваліфікації дій останнього за ч. 4 ст. 296 КК України. На переконання прокурора, суд не надав належного аналізу об`єктивній стороні складу злочину, а також не врахував практики Верховного Суду в аналогічних справах. Поряд із цим, суд вийшов за межі обвинувачення та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ознакою виняткового цинізму, що суперечить обвинувальному акту. Окрім наведеного, призначаючи покарання, суд не врахував, що обвинувачений не визнав свою вину, не відшкодував збитки та не сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні, а також дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин. При цьому, суд не навів докладних мотивів застосування вимог ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілих просить вирок скасувати, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі. Окрім цього, адвокат просить не знищувати речовий доказ лом, як доказ винуватості інших осіб, причетних до вчинення злочину.

Свої вимоги адвокат обґрунтовує неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Захисник вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 296 КК України, не врахувавши при цьому обставин провадження. На переконання захисника, дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування правильно, проте суд оцінки доказам, що ці обставини засвідчують, не надав. При цьому, суд дійшов безпідставного висновку про необхідність застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив скасувати вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останніх, обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін та захисника обвинуваченого, який апеляційні скарги не підтримав та вказав на закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Водночас, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що наведених вимог закону судом дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26 січня 2020 до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України, розгляд якого тривав до 11 вересня 2023 року.

08 вересня 2023 року прокурором було змінено обвинувачення, зокрема зменшено його обсяг, та кваліфіковано дії ОСОБА_7 лише за ч. 4 ст. 296 КК України. 11 вересня 2023 року прокурором було подано до суду обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням, а також розписками учасників провадження про отримання його копії. Судовий розгляд провадження судом було відкладено з метою дотримання вимог ч. 4 ст. 338 КПК України.

Водночас, розпочавши судовий розгляд після оголошеної перерви, суд обмежився лише перевіркою обставини ознайомлення учасників провадження зі зміненим обвинувальним актом та продовжив судовий розгляд. При цьому, технічним записом судового засідання підтверджується, що право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі суд потерпілому не роз`яснив.

Таким чином, вимог ч. 3 ст. 338 КПК України суд не дотримався, внаслідок чого обмежив права потерпілого.

На переконання колегії суддів, наведені порушення перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому в розумінні вимог ст. 412 КПК України є істотними.

Окрім наведеного, перевіркою матеріалів провадження колегією суддів встановлено й інші порушення, які є на переконання суду також слід вважати істотними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.

Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Так, з оскаржуваного вироку вбачається, що суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, перекваліфікувавши дії останнього з ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтовуючи свої висновки про необхідність зміни правової кваліфікації злочину, суд керувався тим, що під час судового розгляду не було доведено факту застосування предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, як кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що наявний в машині обвинуваченого лом, яким було пошкоджено автомобіль та нанесено тілесні ушкодження, не був спеціально пристосованим та заготовленим для цієї мети.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що наведені обставини належним чином перевірені не були.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд обмежився викладом пояснень потерпілих та свідка ОСОБА_15 лише в частині вчинення обвинуваченим хуліганських дій поруч з приймальним відділенням КЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 ДОР.

Разом із цим, обставин, що передували цим діям та могли істотно вплинути на правильність кваліфікації дій обвинуваченого, суд у вироку не навів та будь-якої оцінки їм не надав.

Так, під час судового розгляду потерпілі вказали на те, що конфлікт з обвинуваченим виник біля кіоску Мобіл заправка в центрі АДРЕСА_3 , в ході якого ОСОБА_7 наніс удар по обличчю ОСОБА_9 , після чого вони попрямували до КЗ Царичанська ЦРЛ ДОР.

В подальшому, за показаннями потерпілих, ОСОБА_7 приїхав до лікарні та керуючи автомобілем марки «Газель» вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , а після зауважень ОСОБА_7 та іншим особам, які з ним перебували, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та кулаком правої руки завдав останньому одного удару по обличчю. Далі, ОСОБА_7 разом із трьома особами, тримаючи в руках металевий лом, який взяв із салону автомобіля марки «Газель», підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 та почав наносити удари по різним частинам автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 . Під час пошкодження автомобіля потерпілі робили зауваження ОСОБА_7 та іншим особам, однак ОСОБА_7 кинув в ОСОБА_16 металевий лом, внаслідок чого влучив останньому по нозі, спричинивши тілесні ушкодження.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів звертає увагу на наявність конфлікту та часового проміжку між ним та вчиненими ОСОБА_7 в подальшому хуліганськими діями, які враховані судом не були, хоча в даному випадку є вирішальними для визначення правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Що стосується обґрунтованості посилань на показання потерпілих в частині подій, що мали місце біля кіоску Мобіл заправка, за умови зменшення обсягу обвинувачення, то суд вважає, що ці показання можуть бути використані судом як доказ лише в обсязі, достатньому для доведення правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 296 КК України.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що обставини провадження залишились належним чином неперевіреними, внаслідок чого суд дійшов передчасного висновку про необхідність зміни правової кваліфікації злочину, інкримінованого обвинуваченому.

При цьому, у вироку суд допустив й суперечності в наявності кваліфікуючих ознак особливої зухвалості та виняткового цинізму, встановивши ознаку, яка висуненому обвинуваченню не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, перевіривши матеріали кримінального провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи які викладені в апеляційних скаргах, прийнявши законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_12 , а також представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Магдалинівського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4