ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9227/24 (1-кс/953/7366/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1156/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 01.12.2024 року включно, без визначення застави.

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням її волі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що ця ухвала є необґрунтованою. Вказував, що надані суду документи матеріали НСРД та копії документів, не містять жодного згадування про ОСОБА_9 , про її зв`язок з іншими особами яким пред`явлено підозру в рамках даного кримінального провадження. Вважав, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Посилався також на рішення ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 та просила її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що Першим СВ УСБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України.

Слідчий 1 відділення Слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_10 звернулася з клопотанням до слідчого судді та просила застосувати до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також посилався на обґрунтованість підозри, яке пред`явлене ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання зазначала, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 здійснила умисні дії на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб та підробила офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 , слідчий суддя суду першої інстанції встановив обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України. Також слідчий суддя встановив існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Поряд з цим, слідчий суддя вважав не доведеними ризики, передбачені п.п. 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Поряд з цим слідчий суддя зазначав, що ОСОБА_9 підозрюється, в тому числі, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, що на думку суду, на теперішній час, враховуючи стадію досудового розслідування, є підставою для застосування запобіжного заходу без визначення застави.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо неможливості застосування у цьому кримінальному провадженні альтернативного запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_9 враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих їй дій, передбачених ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відомості, які містяться в матеріалах судового провадження, фактичні обставини кримінального провадження, а також тяжкість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_9 за вчинені нею, згідно підозри, кримінальні правопорушення, вказують на наявність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Однак, як слушно зазначив слідчий суддя суду першої інстанції, ризики, передбачені п.п. 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання в суді першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду, прокурором не доведені.

Належить врахувати, що прокурор не звертався з апеляційною скаргою на ухвало слідчого судді, а тому колегія суддів дійшла висновку, що прокурор погодився з висновком слідчого судді суду першої інстанції щодо існування лише одного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор не заперечував щодо існування у цьому кримінальному провадженні лише одного ризику, а саме передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник повідомила, що ОСОБА_9 майже місяць перебуває під вартою та за цей час її навіть не допитали у якості підозрюваної, а прокурор в судовому засіданні не заперечував, що з моменту обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою будь-яких слідчий або процесуальних дій за її участю не проводилось.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор зазначав, що у зв`язку з тим, що в країні ведуться бойові дії, ОСОБА_9 має можливість ухилятись від виконання своїх процесуальних обов`язків підозрюваної, в тому числі, виїхати за кордон, що обумовлює існування такого ризику.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити, що ОСОБА_9 здійснювала будь-які активні дії спрямовані на виїзд за кордон, а в судовому засіданні прокурор зазначив, що дійсно відсутні докази ухилення ОСОБА_9 від виконання своїх процесуальних обов`язків, як підозрюваної.

Поряд з цим, належить врахувати, що прокурор в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав будь-яких об`єктивних доказів, що застосування альтернативного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 , а саме застаи, не забезпечить її сумлінну процесуальну поведінку у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, в цьому кримінальному провадженні проводились негласні слідчі (розшукові) дії.

Однак, належить врахувати, що відповідно до відомостей розсекречених матеріалів НСРД поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_9 особисто не отримувала грошових коштів від сторонніх осіб, не спілкувалась ані з іншими підозрюваними, ані з будь-якими особами, а лише заповнювала медичні документи згідно наданих їй медичних документів інших медичних установ.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України»).

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Колегія суддів дійшла висновку, що саме у цьому і проявляється гуманність та демократичність положень та завдань кримінального процесуального закону. Адже можливість внести заставу і виконувати обов`язки, які будуть визначені слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, більш позитивно сприймаються, ніж перебування у місцях позбавлення волі.

Поряд з цим, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що у підозрюваної є двоє малолітніх дітей, однак в оскаржуваній ухвалі не наведено висновків, чи можуть вони залишатися без материнського нагляду на час проведення досудового розслідування, що свідчить про неповноту проведеного судового розгляду.

Відповідно д положень ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цією статті тримання під вартою.

Проте, відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-42 КК України.

Оцінюючи цю норму закону, колегія суддів дійшла висновку, що законодавець не заборонив, а лише надав суду дискриційні повноваження щодо визначення можливості встановити альтернативний запобіжний захід у кримінальних провадженнях, в тому числі, навіть за підозрою особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України.

Тобто, закон передбачає можливість застосування тримання під вартою одночасно з обранням підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також визначає сукупність обставин, а також критерій, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого її внесення не призвело до втрати підозрюваним та його утриманцями засобів гідного людини проживання.

Поряд з цим, слідчий суддя або суд, враховуючи відомості про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, повинні переконатися, що застава здатна примусити особу з`являтися в засідання і не перешкоджати досудовому розслідуванню.

Зокрема, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_9 раніше не судима, має місце реєстрації та фактично постійно проживає з чоловіком та двома малолітніми дітьми, що вочевидь свідчить про існування міцних соціальних зв`язків.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя або суд встановлює підозрюваному певні процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, сумлінне виконання яких забезпечує ефективне проведення досудового розслідування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Хрістова проти Болгарії» в якому суд зазначив: «Національні суди повинні приводити достатні аргументи, щоб виправдати суму встановленої застави. Так, серйозність обвинувачення не тільки не може бути єдиним фактором, що обґрунтовує розмір застави, вона не може бути вирішальним фактором. Так само небезпека переховування від правосуддя не може бути оціненою виключно на основі міркувань, що стосуються тяжкості покарання, яке, ймовірно, буде накладено».

Належить врахувати, що у цьому кримінальному провадженні прокурором доведено існування лише одного ризику, а саме можливість переховування підозрюваної від органів досудового слідства або суду. На підтвердження існування цього ризику, прокурор зазначав, що підозрювана може виїхати за кордон.

Проте, колегія суддів дійшла висновку, що визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, та поклавши на підозрювану, в тому числі, процесуальний обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, поза розумним сумнівом, мінімізує існування цього ризику.

Поряд з цим, в рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 суд вказав, «що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Враховуючи такі відомості, а також те, що підозрювана раніше не судима, одружена та має двох малолітніх дітей, що свідчить про існування міцних соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та прийняти нову, якою частково задовольнити клопотання прокурора, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та визначити їй розмір застави, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги захисника.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість у цьому кримінальному провадженні визначити розмір застави щодо ОСОБА_9 , що становить 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є пропорційним, виходячи з ризику, який доведений прокурором та встановлених нормами п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, тобто буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 , як підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, та таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням стадії кримінального провадження, застосування до ОСОБА_9 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави, не буде достатнім для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 01.12.2024 року включно.

Визначити суму застави стосовно підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 75700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду:

Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд

Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0085314

Код ЄДРПОУ суду: 42261368.

При внесенні суми застави, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися з Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а підозрювана підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :