Провадження № 1-кс/161/3923/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у скасуванні арешту на майно

13 серпня 2024 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2024 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області звернувся представник власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2024 року, а саме: на мобільний телефон марки «Айфон-11» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , частину поліетиленового пакування із наявною на ньому ТТН накладною ТОВ «Нова Пошта» № НОМЕР_4 , штани синього кольору.

Своє клопотання представник власника майна мотивує тим, що арешт накладено необґрунтовано, до того ж, пройшло вдосталь часу для проведення необхідних подальших слідчих (розшукових) дій із вилученим майном, в тому числі, для проведення необхідних досліджень чи експертиз, відповідно відпала і потреба у такому арешті, а тому просить слідчого суддю скасувати арешт з вказаного майна.

В судове засідання прокурор, слідчий та представник власника майна не з`явились, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, водночас, кожен, зокрема подали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, а тому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107, ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України судове засідання проводиться за відсутності останніх, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000533 до 07 червня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2024 року в даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно, вилучене 06 червня 2024 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_4 : мобільний телефон марки «Айфон-11» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , частину поліетиленового пакування із наявною на ньому ТТН накладною ТОВ «Нова Пошта» № НОМЕР_4 , штани синього кольору.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, за змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2024 року у справі №161/11027/24, на вищезазначене майно, на яке просить скасувати арешт представник власника майна, накладено арешт з тих підстав, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних подальших слідчих (розшукових) дій із вилученим майном, достатності підстав вважати, що таке майно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 100, 167 КПК України.

За вказаних обставин, під час розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право володіння власника майна, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав володільця майна, відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи те, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000533 від 07 червня 2024 року триває, постанова про закриття кримінального провадження не виносилась, вилучений телефон визнаний речовим доказом, з яким, як встановлено в судовому засіданні, станом на 13 серпня 2024 року продовжуються проводитись слідчі (розшукові) дії, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, тому слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність вимог клопотання щодо скасування арешту з тих підстав, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту, а відповідно підстави для скасування арешту, який ухвалою слідчого накладено обґрунтовано на вищевказане майно на даний час відсутні, у зв`язку із чим, слід відмовити в задоволенні клопотання представника власника майна про скасування арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - відмовити.

Копію ухвали вручити учасника судового провадження.

Ухвала слідчого судді оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1