Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5219/24
Провадження №1-кп/523/1107/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів Суворовської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 , ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №90000334 від 23.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з спеціальною середньою освітою, працюючого неофіційно на СТО вантажних автомобілів, раніше судимого:

- 29.08.2017 року Апеляційним судом Одеської області за ст.ст.69, 121 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 18.10.2019 року умовно-достроково, не відбувши 1 місяць 19 днів.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, -

Встановив:

21.02.2024 року приблизно о 21:23 годині, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., №451 від 26.07.2023р., №734 від 6.11.2023р., №49 від 5.02.2024р., Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., №3275-IX від 27.07.2023р., №3429-IX від 8.11.2023р., №3429-IX від 8.11.2023р., №3564-IX від 6.02.2024р., проходячи між будинками№82 та АДРЕСА_3 , діючи навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_5 та застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс ОСОБА_5 удар рукою в область тулубу, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Скориставшись ситуацією, що ОСОБА_5 не зможе чинити йому опір, ОСОБА_6 витяг з кишені куртки потерпілого стирчавший мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А» імей1: НОМЕР_1 , імей1: НОМЕР_2 серійний номер НОМЕР_3 в корпусі синього кольору вартістю 2500 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті день та час 21.02.2024 року у вечірній час доби знаходився на АДРЕСА_3 , де побачив чоловіка у нетверезому стані, у якого з кишені стирчав мобільний телефон, в цей момент у нього спонтанно виник намір на викрадення чужого майна. Він пішов за незнайомцем, між будинками АДРЕСА_4 був вузький прохід, підійшовши до потерпілого, штовхнув його, від чого останній впав на землю. Підійшовши до чоловіка, забрав у нього мобільний телефон, потерпілий щось став кричати, він наніс йому пару ударів в область тулуба та покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном. На наступний день вранці співпрацівники поліції приїхали до нього, вилучили мобільний телефон, повернули потерпілому.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв злочин у період оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, пояснюючи причину свого вчинку дурістю, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, став на шлях виправлення, працює, на теперішній час займається оформленням опікунства над дочкою, оскільки дружина померла.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказуючи, що 21.02.2024 року після 20:00 години повертався з роботи додому, звернув у двори по АДРЕСА_3 , щоб скоротити шлях, неподалік від під`їзду його ззаду збили з ніг, від чого він впав на землю, у нього забрали телефон, після чого хлопець втік. Також потерпілий зазначив, що телефон йому повернутий, претензій до обвинуваченого не має, не наполягав на суворій мірі покарання для ОСОБА_6 , поклавши вирішення питання на розсуд суду.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи незняту та непогашену судимість вчинив новий корисний злочин у період оголошеного воєнного стану, що у сукупності приймається судом до уваги в якості даних, що характеризують ОСОБА_6 , разом з цим обвинувачений має місце проживання, працює, хоча неофіційно, як вбачається має на утриманні неповнолітню доньку, в свідоцтві про народження вказане його ім`я, по батькові, але під прізвищем його дружини, що у соціумі є поширеним явищем та не спростовує його батьківства, на теперішній час оформлює опікунство, хоча даний факт документально не підтверджений суд приймає цю обставину за виниклі несприятливі сімейні обставини, оскільки відповідно наданих копій документів доведено, що дружина обвинуваченого померла, ОСОБА_6 є годувальником сім`ї, крім цього завданий збиток є не значним, відшкодований шляхом повернення викраденого майна, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А» імей1: НОМЕР_1 , імей1: НОМЕР_2 , який повернутий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №90000334 від 23.02.2024 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_6 та документи щодо речових доказів.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 з урахуванням санкції ч.4 ст.186 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак як вбачається з його поведінки під час судового провадження зробив висновки, в повній мірі усвідомив свою провину, став на шлях виправлення, має бажання вести законослухняний спосіб життя, працює, хоча неофіційно, має постійне місце мешкання, на його утриманні неповнолітня дочка, враховуючи його сімейний стан, відсутність тяжких наслідків, обтяжуючих покарання обставин, незначність завданого збитку та повернення викраденого майна, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на переконання суду за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ст.186 ч.4 КК України, при цьому міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яка діє на час винесення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Крім цього суд приймає до уваги, що у ході досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали суду припинив свою дію 26.05.2024 року та в подальшому запобіжний захід за відсутності клопотань не обирався. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає за доцільне після набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 183, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого 186 ч.4 КК України, призначивши йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», взявши під варту, для подальшого направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту відповідно діючого законодавства з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Виконання вироку у даній частині покласти на відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Речовий доказ мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 8А» імей1: НОМЕР_1 , імей1: НОМЕР_2 , який повернутий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1