Справа № 165/3491/23
Провадження № 1-кп/165/230/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Нововолинського міського суду, судовий розгляд кримінального провадження №0000795 від 08 вересня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня, не працює, не одружений, інвалідом І-ІІ групи не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

судимий:

вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15 серпня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень;

вироком Горохівського районного суду Волинської області від 17 липня 2018 року за ч.2 ст.289 до покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробування строком на два роки;

вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року за ч.3 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком два роки, вироком Волинського апеляційного суду від 24 травня 2019 року було змінено покарання за вищевказаним вироком із застосуванням ч.1 ст.71 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці, звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання один рік вісім місяців вісім днів

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, суд

встановив:

25 серпня 2023 року, приблизно о 01 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу автобусної зупинки, що знаходиться неподалік буд. АДРЕСА_3 знайшовши банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ КБ "Приватбанк", оснащену технологією безконтактного проведення платежів, власником якої являється ОСОБА_6 , яка була нею втрачена та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, яка в силу вимог ст.1 Закону України "Про інформацію" № 2657-ХІІ від 02 жовтня 1992 року, п.7, п.13, п.56, п.63 ч.1 ст.1, ч.10 ст.38 Закону України "Про платіжні послуги" №1591-IX від 30 червня 2021 року, ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" №2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року, Інструкції про виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №320 від 16 серпня 2006 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2006 року за №1035/12909, та примітки до ст.358 КК України є офіційним документом, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, привласнив дану банківську картку з метою подальшого розпорядження з її допомогою грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку держателя даної платіжної картки.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 25 серпня 2023 року о 08 год. 06 хв., діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3275-IX від 27 липня 2023 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, діючи з єдиним прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні магазину "Смак", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , маючи у володінні раніше привласнену ним банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , повторно, таємно викрав кошти ОСОБА_6 в сумі 330 грн., шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, в подальшому, перебуваючи в приміщенні магазину "Для Вас", що за адресою: АДРЕСА_5 , повторно, таємно викрав кошти ОСОБА_6 , шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал двома транзакціями на суми 83 грн. та 87,90 грн. о 08 год. 09 хв. та о 08 год. 21 хв., спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 500,90 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з прийняттям закону про декриміналізацію, про що подав до суду письмову заяву (а.с.89-90).

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задоволити, при цьому пояснив, що йому зрозуміла суть закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією діяння відповідно до Закону України №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", який набрав чинності 09 серпня 2024 року, оскільки сума викраденого майна становить 500,90 грн.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч.1 ст.5 КК України згідно якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст.51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст.51 КУпАП в редакції Закону №1449-VI від 04 червня 2009 року, що становило 302,80 грн. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить на час інкримінованих обвинуваченому дій 2684 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 2684 грн.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Кримінальне провадження про обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України надійшло до суду 29 вересня 2023 року, однак на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України №3886-ХІ від 18 липня 2024 року внесено зміни до ст.51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Так, в обвинувальному акті вказано, що протиправними діями ОСОБА_4 заподіяна майнова шкода потерпілій ОСОБА_6 на суму 500,90 грн., тобто встановлена досудовим розслідуванням заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян - 2684 грн.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

У судовому засіданні обвинувачений не заперечив щодо задоволення клопотання його захисника про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тим самим надав згоду на його закриття.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.357 КК України визнав повністю, підтвердив час, місце обставини зазначені у обвинувальному акті за яких він знайшов банківську картку та забрав її собі щоб в подальшому використати її для придбання товарів у магазинах. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.

Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, і що вони правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

Суд визнає ОСОБА_4 винуватим у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у судовому засіданні не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих покарання обставин, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, та дані про його особу: не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку (а.с.103-105, 108-111), враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , яка жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має (а.с.96), маючи за мету виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді мінімального строку обмеження волі, за правилами ч.2 ст.61 КК України та передбачене санкцією ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до копії вироку Волинського апеляційного суду від 24 травня 2019 року (а.с.108-111) було змінено вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року в частині призначеного покарання, та призначено ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано до покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року не відбуту частину покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 17 липня 2018 року, та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Згідно копії довідки про звільнення серії ЛЬВ №21667 від 14 грудня 2022 року (а.с.113) ОСОБА_4 відбував покарання у ДУ "Дрогобицька ВК №40" на підставі вироку Волинського апеляційного суду від 24 травня 2019 року у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці з 13 червня 2019 року по 14 грудня 2022 року, звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання один рік вісім місяців вісім днів.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України було вчинене ОСОБА_4 під час не відбутої частини покарання за попереднім вироком, тому обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, перевівши покарання у виді обмеження волі правилам ч.1 ст.72 КК України - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 19 вересня 2023 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби (а.с.97-99), який неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Нововолинського міського суду від 08 січня 2024 року, строк дії якого закінчився 09 березня 2024 року (а.с.37).

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази: скріншот з мобільного застосунку "Приват 24" (а.с.92); DVD-R диск із написом "Смак" (а.с.94), які знаходяться у матеріалах кримінального провадження відповідно (а.с.115, 93) - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ст.368, ст.370, ст.374 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 задоволити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000795 від 08 вересня 2023 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання за даним вироком не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Волинського апеляційного суду від 24 травня 2019 року, перевівши менш суворий вид покарання у більш суворий вид покарання за правилами ч.1 ст.72 КК України, з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк один рік дев`ять місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази: скріншот з мобільного застосунку "Приват 24"; DVD-R диск із написом " ОСОБА_7 ", які знаходяться у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області.

Після проголошення резолютивної частини вироку, в порядку передбаченому ч.15 ст.615 КПК України, вручити учасникам провадження копії повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1