ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2793/24 Справа № 191/2546/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого, в останній раз: 04.07.2022 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ст. 395, на підставі ч.1 ст.70 та ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком до 3 років 3 місяців,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ Синельниківська виправна колонія №94, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що поведінка засудженого не є сумлінною за весь час відбування покарання. При цьому, працевлаштування та відбуття певної частини покарання не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Тому, суд вважав, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що за час відбування покарання в його поведінці відбулись позитивні зміни, він став на шлях виправлення та на час судового розгляду має чотири заохочення, стягнень не має.

Заслухавши засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, згідно матеріалів справи, засуджений на даний час відбуває покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2022 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ст. 395 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст. 309 у вигляді арешту строком на 3 місяці, за ст. 395 КК у вигялді арешту строком 2 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань, остаточно до відбуття призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Початок строку відбування засудженим покарання 12.11.2021 року, а кінець строку припадає на 12.02.2025 року.

Згідно характеристики, в установах виконання покарань ОСОБА_5 знаходиться з 15.11.2021 року та за період відбування покарання характеризується позитивно, має два заохочення, стягнення відсутні. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті спальне місце, самостійно виконувати роботи із самообслуговування.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За період відбування покарання ОСОБА_5 , лише з 14.07.2023 року почав отримувати заохочення.

Наявність у останнього заохочень починається з липня 2023 року та початку 2024 року перед виникненням у нього права на умовно-дострокового звільнення, не може свідчити про його бездоганну поведінку за час усього періоду відбування покарання, з огляду на наведені вище обставини.

Дотримання ж засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є обов`язком засуджених, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Крім того в даних матеріалах відсутні дані про те, що засуджений бере участь в організації виховних заходів, а тому, доводи засудженого про доведення ним свого виправлення не є переконливими і спростовуються вищенаведеними обставинами.

Також, звертається увага на те, що ОСОБА_5 за останнім вироком засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а саме порушення адміністративного нагляду, через самовільне залишення особою місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, що свідчить про те, що ОСОБА_5 схильний до порушення порядку і може переховуватись від контролюючих органів, через що досягнення мети покарання, а саме попередження вчинення засудженим нових аналогічних злочинів на даному етапі неможлива.

Згідно характеристики засудженого, останній має середній рівень ризику повторного вчинення злочину, окрім того, до засудження регулярно вживав алкоголь, та на даний час ОСОБА_5 має нестійку мотивацію до припинення вживання спиртних напоїв, окрім того останній не має соціальних зв`язків в яких підтримують прокримінальні настанови та спосіб життя.

Також, приймається до уваги, що ОСОБА_5 є особою раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, крім того, останній раніше звільнявся від призначеного покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не робив та на шлях виправлення не ставав, оскільки продовжував вчиняти нові злочини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.

Керуючись, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4