Провадження № 1-кп/638/1913/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001541 від 21 липня 2024 року, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, ромської національності, з незакінченою, у зв`язку з відрахуванням, базовою середньою освітою в Комунальному закладі «Харківська гімназія № 63 Харківської міської ради», неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, до арешту працюючого за трудовою угодою вантажником в районі ринку ХТЗ в місті Харкові, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року за ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 березня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з ДУ «Первомайська виправна колонія № 117» 28 вересня 2023 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2024 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, яка розташована поблизу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайомого ОСОБА_7 , який мав при собі велосипед торгової марки «DARTMOOR», типу «МТВ», моделі «TWO4PLAYER 24», сірого кольору, із заводським номером на рамі: НОМЕР_1 , після чого обвинувачений, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, попросив у ОСОБА_7 зазначений вище велосипед з метою проїхатися неподалік, однак, при цьому, не мав наміру повертати вказаний велосипед власнику, бажаючи протиправно заволодіти чужим майном та розпорядитися ним на власний розсуд. Потерпілий, в свою чергу, повіривши в щирість намірів ОСОБА_5 , надав останньому свій велосипед покататися неподалік, після чого обвинувачений, заволодівши чужим майном шахрайським шляхом, покинув місце вчинення злочину та розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 16567 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , повністю розуміючи суть та зміст обвинувачення, надав пояснення, відповідно до яких 19 липня 2024 року пішки рухався вулицею Сумською в місті Харкові, де побачив раніше не знайомого хлопця ОСОБА_7 , на велосипеді, після чого, представившись іншим ім`ям запитав у потерпілого про вагу та швидкісні характеристики велосипеда, та попросив велосипед з метою покататися неподалік. Надалі обвинувачений зазначив, що користувався чужим велосипедом увесь день, в той час як потерпілий чекав біля « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ХНАТОБу). Поблизу СТО, неподалік Центрального парку, обвинувачений залишив велосипед, який згодом забрав співробітник карного розшуку. Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 визнав в повній мірі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на доведеності вини обвинуваченого, просив призначити покарання в межах санкції інкримінованої ОСОБА_5 статті КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вказала на активне сприяння своїм підзахисним у встановлені істини у даному кримінальному провадженні, зазначила про наявність у ОСОБА_5 пом`якшуючих обставин, зазначила про можливість застосувати стосовно останнього положень кримінального закону про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, ромської національності, з незакінченою, у зв`язку з відрахуванням, базовою середньою освітою, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, до арешту працював за трудовою угодою вантажником в районі ринку ХТЗ в місті Харкові, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, наявність судимості, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність судимостей, враховуючи факт останнього звільнення обвинуваченого 28 вересня 2023 року по відбуттю строку покарання, суд вбачає наявність підстав для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Дане покарання за своїм видом і строком буде відповідати принципам законності та справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а також, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Враховуючи зазначене вище, строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту фактичного затримання з 09 вересня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою суд продовжує до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, у відповідності до положень статті 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09 вересня 2024 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання з 09 вересня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити до набрання вироком законної сили.

Судові витрати за проведення в кримінальному провадженні № 0001541 від 21 липня 2024 року судової товарознавчої експертизи № CE-19/121-24/22351-TB віл 19 серпня 2024 року в розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн. 20 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2024 року в межах кримінального провадження № 0001541 від 21 липня 2024 року на вилучений та опечатаний у ході огляду місця події 20 липня 2024 року, в період часу з 23 години 12 хвилини по 23 годину 15 хвилини, велосипед торгової марки «DARTMOOR» сірого кольору, типу «MTB», із кодом на рамі: НОМЕР_1 , із педалями зеленого кольору, на рамі якого наявні наклейки: «КЭПСЕР», «Staff», «Nord division» скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0001541 від 21 липня 2024 року: велосипед торгової марки «DARTMOOR» сірого кольору, типу «MTB», із кодом на рамі: НОМЕР_1 , із педалями зеленого кольору, на рамі якого наявні наклейки: «КЭПСЕР», «Staff», «Nord division», переданий на зберігання до Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області відповідно до квитанції № 3195 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження повернути власнику (законному володільцю).

Речовий доказ у кримінальному провадженні № 0001541 від 21 липня 2024 року: 1 (один) диск з відеозаписами від 19 липня 2024 року з камери відеоспостереження «Безпечне місто», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 09 жовтня 2024 року в одному примірнику.

Головуючий