ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2727/24 Справа № 190/1324/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , поданою на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про відмову у задоволенні поданого ОСОБА_7 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановила:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання на підставі ст. 81 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд, врахувавши особу засудженого, який є особою раніше судимою, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2020 року ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку, однак останній в період іспитового строку вчинив новий злочин. Суд першої інстанції вказав, що засуджений відповідних висновків для себе не зробив і продовжив після застосування до нього положень ст. 75, 76 КК України свою злочинну діяльність, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити досягненню мети покарання.

В апеляційній скарзі засуджений, просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час відбування покарання він не порушував дисципліну, має два заохочення, має дружину та дитину, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, готов піти захищати батьківщину, щиро розкаюється у скоєному та вважає, що став на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі, просив про скасування рішення суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2022 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2020 року остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку 05.05.2021 року, кінець строку 02.06.2025 року.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально- виконавчого кодексу України (далі- КВК) передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення, оскільки останнього вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2020 року було звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку, однак ОСОБА_7 в період іспитового строку вчинив новий злочин, тому засуджений відповідних висновків для себе не зробив і продовжив після застосування до нього положень ст. 75, 76 КК України свою злочинну діяльність.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 08.02.2024 року засуджений ОСОБА_7 має два заохочення, стягнень не має.

Відповідно до проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, затвердженої Наказом міністерства Юстиції № 4121/5 від 27.11.2020 року, засудженому встановлено середній ризик ймовірності вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд не приймає доводи засудженого щодо його виправлення, оскільки вказані доводи хоча і характеризують позитивно особу засудженого, проте не вказують на факт його виправлення, оскільки дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а наявність двох заохочення за весь період відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженого.

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 не вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці бажав довести своє виправлення. З проведеної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, затвердженої Наказом міністерства Юстиції № 4121/5 від 27.11.2020 року вбачається, що ступінь ймовірної небезпеки для суспільства у ОСОБА_7 визначений як СЕРЕДНІЙ.

З урахування наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів своє виправлення, що не надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , поданою на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про відмову у задоволенні поданого ОСОБА_7 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про відмову у задоволенні поданого ОСОБА_7 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4