Провадження № 1-кп/466/330/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001409 від 23.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, розлучений, не працюючий, згідно ст.89 КК України не судимий, військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 02 серпня 2024 року, близько 23.00 години, перебуваючи на дитячому майданчику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав дитячий велосипед «Lumar», жовтого кольору, вартістю 6000 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, пояснив , що з дитячого майданчику на АДРЕСА_2 забрав дитячий велосипед, біля якого дітей не було, та розпорядився ним на власний розсуд.Щиро розкаялась, визнав повністю цивільний позов потерпілої, та просив його суворо не карати, надавши можливість відшкодувати потерпілій завдані збитки.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити цивільній позов та стягнути з обвинуваченого заподіяні збитки, а саме повернути вартість викраденого дитячого велосипеда у розмірі 6000 грн. Просила суд надати можливість ОСОБА_4 відшкодувати їй понесені збитки. Велосипед, її дитина забула на дитячому майданчику на АДРЕСА_2 в серпні 2023 року.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5 .

Оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілої, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття , обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для її виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з врахуванням обставин справи, думки потерпілої щодо обрання покарання судом, а тому слід застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому на досудовому слідстві обирався у вигляді особистого зобов`язання, який втратив свою чинність.

Відповідно до статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної викраденням велосипеда, задовольнити повністю, який в судовому засіданні підтримала потерпіла та не заперечував обвинувачений.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_5 за заподіяну злочином шкоду в розмірі 6000 грн.

DVD- R диск залишити при матеріалах судового провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 127,128, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної викраденням велосипеда - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_5 за заподіяну злочином шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч грн) грн.

Речовий доказ :DVD- R диск залишити при матеріалах судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1