Справа №345/6146/24
Провадження № 1-кп/345/382/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000590 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну дитину, працює головним механіком ТОВ «Бетон-Мікс», українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п. 4 Постанови КМУ № 59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, а також користувачам надр на умовах угод про розподіл продукції (інвесторам) лише за наявності у них спеціального дозволу на користування надрами, а також погодженого та затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» сировина піщано-гравійна гравій належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України ОСОБА_6 , не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, яка відповідно до Постанови КМУ №827 від 12.12.1994 (із змінами від 28.12.2011 за №1370) належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Досудовим розслідування встановлено, що до 06.09.2024, більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, у особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел спрямований на видобування корисних копалин, а саме піщано-гравійної суміші неподалік берега р. Лімниця, що протікає в с. Вістова, Калуського району на місцевості з координатами 49,02921х24,46962.

З метою реалізації свого злочинного умислу та досягнення злочинної мети особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 06.09.2024 вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

У подальшому діючи умисно, з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на незаконний видобуток корисних копалин, 06.09.2024, близько 11:00 годин, особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження за допомогою засобу стільникового зв`язку дав вказівку особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_5 про прибуття ними на керованих транспортних засобах до місця вчинення злочинну, зокрема ділянку місцевості з географічними координатами 49,02921х24,46962, що на березі р. Лімниця в с.Вістова Калуського району, для подальшого вчинення злочинних дій із незаконного видобутку корисних копалин-піщано-гравійної суміші.

Діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, який працював в КП «Калушавтодор» та мав змогу використовувати екскаватор марки «АТЕК-881», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності КП «Водотеплосервіс», та ОСОБА_5 , який працював в ТОВ «Бетон-Мікс», та являється старшим механіком, вантажного автомобіля марки «DAF», р.н. НОМЕР_2 , який перебуває у власності ТОВ «БРС-ІНВЕСТ», яким він мав можливість користуватися, прибули до місцевості поблизу берега р. Лімниця, що протікає в с. Вістова, Калуського району та знаходиться за географічними координатами 49,02921х24,46962 на вище вказаній спеціальній техніці. Там, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою реалізації єдиного протиправного умислу, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а також протиправність вчинюваних ними дій, достовірно знаючи про відсутність необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу - гірничого відводу, за допомогою керованого екскаватора здійснив забір піщано-гравійної суміші в кількості 14,3 куб.м. та навантажив її на вантажний автомобіль марки DAF, р.н. НОМЕР_2 .

Згідно висновку експерта від 11.09.2024 зразки ґрунту, вилучені із місця забору, є сильнокарбонатним піщаним ґрунтом з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 63,2 %. Зразки ґрунту, вилучені із автомобіля марки DAF, р.н. НОМЕР_2 є сильнокарбонатним піщаним ґрунтом з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 59,6 %.

Таким чином особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та ОСОБА_5 здійснили незаконний забір піщано-гравійної суміші з місцевості поблизу берега р. Лімниця, що протікає в с. Вістова, Калуського району об`ємом 14,3 куб.м., що згідно розрахунку розміру ймовірних збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами спричинили збитки на суму 15335,8 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

28.10.2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України. Також сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений. Сторони погодилися на призначення покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 240 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 1475 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 25075,00 грн.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду, призначивши обвинуваченому визначену сторонами міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Також підтвердив, що угоду уклав добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на нього не було.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного і також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого чи цілком він розуміє права і обставини, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, відповідає суспільним інтересам, суд вважає, що укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості слід затвердити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Як зазначено в п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Згідно п. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначених ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.240 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 3 ст. 240 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , і узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який на ОСОБА_7 обліку психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, має на утримані неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, та приходить до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час розгляду справи встановлено, що порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено, затвердження даної угоди не суперечить інтересам суспільства.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання встановлені законні підстави для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 04.10.2024 по справі № 345/5169/24, слід залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 жовтня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1475 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 25075,00 грн.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_5 - залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий