Справа № 305/1201/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/599/24 за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.08.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби на строк 60 днів, до 12.10.2024 включно із застосуванням електронних засобів контролю,щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 03.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до на першу вимогу до слідчого; не відлучатися за межі населеного пункту - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21 по 07 год наступної доби.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 03.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 у квітні-травні 2024 року, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, домовився з ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами чоловічої статі, про спільне

-2-

вчинення незаконного переправлення двох громадян України через державний кордон України, шляхом сприяння їхньому переміщенню з м. Івано-Франківськ до ділянки державного кордону України з Румунією у селищі Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

01.05.2024 близько 11 год, за попередньою вказівкою невстановленої досудовим розслідування особи чоловічої статі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до парковки поблизу будівлі торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де вказана невстановлена досудовим розслідуванням особа надала вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сідати до мікроавтобусу марки «Mercedes», за кермом якого знаходилась інша невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі, яка у подальшому доставила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до території автозаправної станції на території Закарпатської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене), де ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою об`їзду блок-посту працівників правоохоронного органу, пересіли до автомобіля марки «Jeep».

01.05.2024 у період часу з 15 до 16 год, на ділянці автомобільної дороги неподалік селища Воловець Мукачівського району, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пересіли до автомобіля марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який з метою виконання раніше узгодженого плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон, доставив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з вищевказаної ділянки дороги поблизу селища Воловець, до ділянки дороги неподалік вул. Росуш у с. Стримба Рахівського району, де за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поселились у будинку неподалік (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлене). У цей ж період часу, ОСОБА_7 відповідно до розподілу ролей між ним та ОСОБА_8 , їхав на автомобілі марки ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_2 попереду автомобіля марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , у якому знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на шляху їх руху з селища Воловець у напрямку до с. Верхнє Водяне, з метою інформування ОСОБА_8 про наряди військовослужбовців Державної прикордонної служби України та інших працівників правоохоронних органів та їх уникнення.

02.05.2024 близько 14 год, на виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення громадян України через державний кордон України, ОСОБА_7 , будучи за кермом автомобіля марки ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_2 , разом з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі, яка знаходилась у салоні вказаного автомобіля, на ділянці дороги поблизу будинку АДРЕСА_3 , надали вказівку ОСОБА_11 сісти до салону вказаного автомобіля та у подальшому доставили останнього до ділянки дороги поблизу будинку АДРЕСА_4 .

02.05.2024 близько 19 год 30 хв ОСОБА_8 , будучи за кермом автомобіля марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , приїхав до ділянки дороги неподалік вулиці Росуш у с. Стримба та надав вказівку ОСОБА_9 і ОСОБА_10 сісти до салону вказаного автомобіля, після чого продовжив свій рух у напрямку центру с. Верхнє Водяне.

02.05.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_7 пересів у автомобіль марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який з пасажирами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , продовжив свій рух у напрямку смт Великий Бичків Рахівського району.

-3-

Згодом, 02.05.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлений, на ділянці автомобільної дороги обласного значення «Великий Бичків-Водиця» між с. Верхнє Водяне та смт Великий Бичків, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вийти з автомобіля та обійти ділянкою лісу блокпост ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився попереду на вказаній ділянці автомобільної дороги та надав пораду щодо найбільш доцільного маршруту руху ділянкою лісу в обхід блокпосту.

У подальшому, 02.05.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлений, після обходу блокпосту Державної прикордонної служби України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вийшли з ділянки лісу на ділянку автомобільної дороги обласного значення «Великий Бичків-Водиця» між с. Верхнє Водяне та смт Великий Бичків, де сіли до автомобіля марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який продовжив рух у напрямку смт Великий Бичків Рахівського району.

Після чого, 02.05.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_8 на автомобілі марки «Volkswagen Passat» з номерним знаком НОМЕР_1 , доставив на парковку поблизу магазину «Лакомка» по вул. Грушевського у смт Великий Бичків, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого останні за вказівкою ОСОБА_7 , сіли до автомобіля марки ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_2 , яким були доставлені до ділянки автодороги по АДРЕСА_5 , де очікували подальші вказівки ОСОБА_7 щодо свого незаконного переправлення через державний кордон України з Румунією.

Однак свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поблизу смт Великий Бичків, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи не довели до кінця, оскільки 03.05.2024 близько 00 год 10 хв працівниками Державної прикордонної служби України на ділянці автодороги по АДРЕСА_5 , на напрямку прикордонного знаку № 308, на відстані 300 метрів до державного кордону України з Румунією, виявлено автомобіль марки ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_2 , та у подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були затримані та притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУпАП.

18.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна,а також наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Разом з тим, слідчим суддею визнано недоведеними ризики можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та

-4-

можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки таких не встановлено, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби із застосуванням електронного засобу контролю, який є більш суворим, як застава та менш суворим, як тримання під вартою, може повною мірою запобігти ризикам на які посилається прокурор. Інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.08.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахував достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім того, вважає, що слідчим суддею безпідставно не покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема, утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання або роботи; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.08.2024 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 03.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300.

18.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

14.08.2024 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, на строк до 12.10.2024.

-5-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

-6-

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка ініціатора клопотання, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний період доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_7 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до на першу вимогу до слідчого; не відлучатися за межі населеного пункту - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 21 по 07 год наступної доби.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не уважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

-7-

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав уважати його м`яким, немає.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

При цьому колегією суддів враховується і те, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до Рахівського районного суду Закарпатської області та 08.10.2024 під час підготовчого судового засідання відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

-8-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 14.08.2024 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді