Справа № 487/6253/24
Провадження № 1-кс/487/4196/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693, за підозрою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

26.07.2024 року слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 12.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001693, за підозрою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження відносно об`єкту нерухомого майна, що зареєстрований за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: швейний цех за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13683849.

Слідчий у судове засідання не прибув, до початку розгляду клопотання подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин, розгляд даного клопотання проведено без виклику підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, оскільки є реальні підстави вважати, що в разі отримання відомостей про звернення органу досудового розслідування з указаним клопотанням до суду, вищевказане майно може бути відчужене третім особам.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0001693 від 12.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2024 ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем 79 прикордонного загону ДПСУ, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законів України «Про гуманітарну допомогу» та «Про благодійну діяльність та благодійні організації», здійснив продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Touareg» 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 ;, легковий автомобіль марки «Nissan» моделі «X-Trail» 2005 року випуску реєстраційний номер « НОМЕР_3 » номер кузова НОМЕР_4 ,легковий автомобіль «Volvo» моделі «ХC-90», іноземної реєстрації з номерним знаком «JSJ44G» номер кузова НОМЕР_5 , які були ввезені на територію України через пункт пропуску «ШегиніМедика» митного поста «Мостинська» Львівської митниці, в якості гуманітарної допомоги в період червня-липня 2024 року, за що одержав визначені ним грошові кошти в сумі 13 200 доларів США.

18.07.2024 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України затримано ОСОБА_4 .

19.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно інформаційної довідки № 388408328 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено, що ОСОБА_4 є власником швейного цеху за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13683849, частка власності 1/1.

Санкцією ч.3 ст.201-2 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 201-2 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, наявні підстави для накладення арешту на майно згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: швейний цех за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13683849.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке підлягає арешту, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання з забороною розпорядження вказаним майном з урахуванням розумності та співрозмірністі обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на майнопідозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: швейний цех за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 13683849, з забороною розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1