607/4252/24
1-в/465/560/24
У Х В А Л А

судового засідання

07.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ» (лікара-психіатра): ОСОБА_5

особи, стосовно якої розглядається заява: ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «Кульпарків» на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 345 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:

Голова ЛПК Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_5 та лікар-психіатр ОСОБА_7 звернулися до суду із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» поступив 18.05.2024 року до даного часу перебуває ОСОБА_6 , до якого згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 23.08.2024 р. застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Так, 08 грудня 2023 року о 10 год. 15 хв. перебуваючи поблизу під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 поводив себе агресивно, зухвало та виражався нецензурною лайкою у сторону працівників поліції, погрожуючи їм фізичною розправою, на неодноразові словесні зауваження працівників поліції не реагував, і тоді в нього виник умисел, направлений на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_9 тілесні ушкодження під час виконання ним службових обовязків, реалізуючи який він тоді ж близько 10 год. 40 хв. і там же навмисно наніс один удар кулаком правої руки в праву ділянку обличчя вказаного поліцейського, в результаті чого спричинив йому фізичного болю, а тому поліцейськими було прийнято рішення про застосування спецзасобу-кайданок та доставлення ОСОБА_6 до ТРУП ГУНП в Тернопільській області, що в м. Тернопіль по бульвару Шевченка 10, де ОСОБА_6 близько 12 год. також умисно наніс ОСОБА_9 один удар своєю головою в ділянку голови, а також 3 удари своїми ногами в ділянку верхньої та нижньої третини гомілки лівої ноги, чим спричинив даному потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на чолі та забій м`яких тканин у вигляді набряку.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяния працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконання цим працівником службових обов?язків.

Проте згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №61 від 30 січня 2024 року ОСОБА_6 на період інкримінованого йому діяння та на час проведення експертизи страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдниї шизофренії, приступоподібний-проградієнтний перебіг, виражений емоційно-вольовий дефект, що досягає рівня хронічного психозу, а тому не міг на час вчинення діяння та проведення експертизи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Під час навчання в інституті часто пропускав навчання, влаштувався на роботу - працював барменом, на мийці автомобілів, з`явилась делінквентна поведінка - разом з ровесниками забіг в універмаг «Скриня» набрав «редбулів» і втікав не оплативши їх вартість, був затриманий охороною та викликано поліцію. Повторний привід в поліцію був спричинений тим, що в стані алкогольної інтоксикації «помочився» в неналежному місці. З віку 22 років періодично вживав амфетамін. Після втручання батьків повернувся на навчання і закінчив 4 курси ВУЗу влітку 2017 року, проте знов повернувся працювати на мийку, почав епізодично вживати марихуану. З ініціативи батька переїхав проживати до його батьків в Бруховичі, намагався працевлаштуватися офіціантом, барменом, деякий час працював з батьком проте через місяць часу залишав місце праці і знову повертався на мийку. В жовтні 2017р. з ініціативи батька був призваний на строкову військову службу в армію, проходив службу в АДРЕСА_3 , проте в березні 2018р. стан пацієнта різко змінився, перестав спілкуватися з співслужбовцями, протягом тижня не вживав їжу, «застигав в одноманітній позі», через тиждень наступило виснаження, раптово втратив свідомість і був госпіталізований в госпіталь Міністерства оборони, перебував з 19.03.18р. по 30.03.18р. з діагнозом: ОСОБА_10 . Синдром слабкості синусового вузла. Вторинний пролапс передньої стулки мітрального клапану, стулок трикуспідального клапану з регургітацією І ст. СН 0. Був визнаний непридатним до військової служби та повернутий додому. Зі слів батька відомо, що пацієнт свою поведінку з відмовою від їжі пояснював наявністю «голосів», під час лікування в госпіталі в приватному порядку зверталися до психіатра, отримував лікування (міасер, флюанксол). Після демобілізації деякий час жив у батьків, протягом місяця приймав аналогічні ліки як і в госпіталі, в подальшому відмовився від прийому ліків, знову переїхав проживати до бабці, почав вживати алкоголь, епізодично курив марихуану. Відмічалася неадекватна поведінка - з незрозумілих причин конфліктував з оточуючими, міг сам з собою розмовляти, вчинив конфлікт в Брюховичах з невідомими людьми біля кіоску. Батьки пов`язували стан пацієнта виключно із залежністю від психоактивних речовин, а тому після консультації нарколога помістили пацієнта в реабілітаційний центр, де він перебував з 24.08.18р. по 20.12.18р. В реабілітаційному центрі також відмічалися неадекватності в поведінці - з оточуючими важко вступав в контакт, періодично відмовлявся від прийому їжі, часто не по суті відповідав на запитання. 20.12.18р. за ініціативою батьків поїхав з реабілітаційного центру і доставлений на обстеження (МРТ голови) проте в діагностичному центрі став збуджений, стверджував, що організм говорить йому не проходити обстеження, боявся виходити з діагностичного центру як і проходити обстеження роздягнувся, викрикував, що батьки - це є вороги, коли був виведений з діагностичного центру то відмовлявся сідати в автомобіль, лягав під колеса. Було викликано поліцію та брига ШМД і госпіталізований в КЗ ЛОР ЛОКПЛ. Перебував на стацлікуванні з 20.12.18р. по 23.01.19р. з діагнозом "Гострий поліморфний психотичний розлад". У відділенні стверджував, що чує "імпульси з тіла", які говорять йому що робити, керують його діями, після покращення психічного стану був відпущений в домашню відпустку з якої не повернувся, виписаний з відділення. ОСОБА_11 з дому, ліки не вживав, 25.01.19р. вживав алкоголь, був виявлений на вулиці патрулем поліції - «контакт відсутній, стереотипно викрикував окремі слова, застигав в одноманітній позі», викликано бригаду ШМД і повторно госпіталізований в ЛОКПЛ, перебував з 25.01.19р. по 05.03.19р. Після виписки підтримуюче лікування приймав лише 3 дні, уникав контактів з родичами, пішов з дому, проживав в місцях непридатних для життя - ангарі, закинутих дачних будинках, на зв`язок з батьками не виходив, вважав, що таким чином розпочинає самостійне життя, працевлаштувався в ЛКП «Айсберг» двірником. Через 2 тижні згідно звернення батьків у відділення поліції, було встановлено місце перебування пацієнта і працівниками поліції доставлений у Франківський ВП, викликано бригаду ЕМД, оглянутий психіатром і у супроводі батька повторно госпіталізований в КЗ ЛОР ЛОКПЛ. Виписаний 22.04.2019р. з дігнозом "Шизотиповий розлад". Після даної виписки підтримуюче лікування не приймав. Повторно перебував на стаціонарному лікуванні з 28.02.2020 по 20.03.2020р. з діагнозом "Параноїдна шизофренія, приступоподібно-прогредієнтний перебіг, виражений емоційно-вольовий дефект, соціально трудова дезадаптація. Має групу інвалідності по психічному захворюванні (II група, протермінована). В анамнезі зловживання спиртними та наркотичними середниками. Остання госпіталізація в КНП ЛОР ЛОКПЛ з 17.05.2023 по 31.05.2023р. пов?язана з погіршенням психічного стану: став збудженим, говорив різні нісенітниці, погрожував фізичною розправою родичам, душив свою стареньку бабцю. Після чого батько викликав ШМД і пацієнт доставлений у приймальний покій КНП ЛОР ЛОКПЛ. У відділенні пацієнт напружений, висловлює маячні ідеї переслідування та впливу. Після виписки підтримуюче лікування приймати відмовляв. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.03.2024 року постановлено застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом. 18.05.2024 року пацієнта госпіталізовано у 10 відділення КНП ЛОР ЛОКПЛ де він знаходиться по даний час.

Внаслідок проведеного комплексного лікування - нейролептики (трифтазин, оланзапін, аміназин,клопіксол), реабілітаційні програми (прогулянки у внутрішньому саду, перегляд телепередач, психокорекційні бесіди з психологом, заняття з реабілітологом) психічний стан залишається нестабільним. Доступний мовному контакту. Всі види орієнтації збережені. На запитання відповідає після паузи, тихим голосом. Виявляє непрямі ознаки наявності вербальних галюцінацій (закриває вуха руками, застигає, прислухається). Мислення сповільнене за темпом, паралогічне, різнопланове, судження витієваті. Зовні поведінково впорядкований. Міміка без особливостей. Увага нестійка, легко відволікається. Фон настрою мінливий. Коло інтересів дещо обмежене. Висловлює фрагментарно маячні ідеї. Схильний до суїцідальних тенденцій. Пам?ять та інтелект знижені.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_12 16.09.2024 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №219 від 16.09.2024р.), що прийшла до висновку: « ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервним типом перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом. Незважаючи на проведене лікування наразі досягти ремісії не вдалося. Психічний стан залишається нестабільним. Наявні розлади сприйняття у вигляді маячних ідей відношення та структорно-логічні порушення мислення, емоційно-вольові порушення. Знижена критика до захварювання та до скоєнного правопорушення.

У зв?язку із вищенаведеним може становити соціальну небезпеку для оточуючих і потребуе продовжен застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_5 заяву підтримав з мотивів, зазначених у заяві, та зазначив, що хворий ОСОБА_6 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки стан пацієнта залишається нестабільним. Незважаючи на проведене лікування наразі досягти ремісії не вдалося.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав.

ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення заяви та продовження примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши думку прокурора, захисника, лікуючого лікаря-психіатра - представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ», хворого ОСОБА_6 дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з вимогами ст.514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до ч. 1- 3 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації.

Згідно з ст.19 Закону «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Судом встановлено, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» поступив 18.05.2024 року до даного часу перебуває ОСОБА_6 , до якого згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 23.08.2024 р. застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Так, 08 грудня 2023 року о 10 год. 15 хв. перебуваючи поблизу під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 поводив себе агресивно, зухвало та виражався нецензурною лайкою у сторону працівників поліції, погрожуючи їм фізичною розправою, на неодноразові словесні зауваження працівників поліції не реагував, і тоді в нього виник умисел, направлений на умисне заподіяння поліцейському ОСОБА_9 тілесні ушкодження під час виконання ним службових обовязків, реалізуючи який він тоді ж близько 10 год. 40 хв. і там же навмисно наніс один удар кулаком правої руки в праву ділянку обличчя вказаного поліцейського, в результаті чого спричинив йому фізичного болю, а тому поліцейськими було прийнято рішення про застосування спецзасобу-кайданок та доставлення ОСОБА_6 до ТРУП ГУНП в Тернопільській області, що в м. Тернопіль по бульвару Шевченка 10, де ОСОБА_6 близько 12 год. також умисно наніс ОСОБА_9 один удар своєю головою в ділянку голови, а також 3 удари своїми ногами в ділянку верхньої та нижньої третини гомілки лівої ноги, чим спричинив даному потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на чолі та забій м`яких тканин у вигляді набряку.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяния працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв?язку з виконання цим працівником службових обов?язків.

На виконання вимог ст.19 ЗУ "Про психіатричну допомогу" 16.09.2024р. ОСОБА_12 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №219 від 16.09.2024р.), яка прийшла до висновку: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервним типом перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом. Незважаючи на проведене лікування наразі досягти ремісії не вдалося. Психічний стан залишається нестабільним. Наявні розлади сприйняття у вигляді маячних ідей відношення та структорно-логічні порушення мислення, емоційно-вольові порушення. Знижена критика до захварювання та до скоєнного правопорушення.

Враховуючи висновок лікарів-психіатрів, пояснення лікаря-психіатра, надані в судовому засіданні, відповідно до яких досягти повноцінної стабілізації психічного стану хворого ОСОБА_6 не вдалося та враховуючи думку інших учасників процесу, суд приходить до висновку, що заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. ст. 512 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд

п о с т а н о в и в :

заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «Кульпарків» - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 345 КК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1