Справа № 203/5919/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду скарги на не дотримання розумних строків під час досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій остання посилалась на те, що 16.10.2024 року нею до Дніпропетровської обласної прокуратури було подано скаргу від 10.10.2024 року щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Посилаючись на те, що подана скарга прокурором в порядку та строки, передбачені ст.308 КПК України, не розглянута, скаржник просила зобов`язати уповноваженого прокурора розглянути в триденний строк подану в порядку ст.308 КПК України скаргу від 10.10.2024 року.

В призначені судові засідання скаржник не з`явилась, про причини неявки не повідомила. В даній скарзі, в разі неявки просила розглядати скаргу без її участі.

Прокурор в призначені судові засідання також не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути скаргу ОСОБА_3 без його участі та в задоволенні скарги відмовити.

Враховуючи вищезазначене, положення ст.26 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності скаржника та прокурора.

Перевіривши доводи, викладені в скарзі та заяві прокурора, дослідивши долучені до них документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000427, відомості за яким внесено до ЄРДР 23.09.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.382 КК України, на підставі ухвали слідчого судді у справі №201/10850/24, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо бездіяльності дізнавача ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під час розслідування кримінального провадження №0000635.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровської обласної прокуратури зі скаргою від 10.10.2024 року, поданою в порядку ст.308 КПК України, на недотримання розумних строків під час досудового розслідування, в якій просила надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Посилаючись на те, що вказана скарга прокурором в порядку та строки, передбачені ст.308 КПК України, розглянута не була, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просила зобов`язати прокурора розглянути її скаргу від 10.10.2024 року в передбаченому ст.308 КПК України порядку.

З долучених до заяви прокурора документів вбачається, що на скаргу ОСОБА_3 від 10.01.2024 року Дніпропетровською обласною прокуратурою було надано відповідь від 18.10.2024 року, в якій зазначено, що остання має статус заявника у кримінальному провадженні з обсягом прав, визначених ст.60 КПК України, а тому не є визначеною ст.308 КПК України особою, яка має право на звернення зі скаргою в порядку вказаної статті.

Пунктом 1,9-1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч.ч.1,2 ст.308 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином стаття 55 КПК містить як визначення поняття потерпілого так і порядок виникнення його прав та обов`язків, а також чітко визначає форму та порядок прийняття рішення слідчим про відмову у визнанні потерпілим. Із змісту цієї статті слідує, що права та обов`язки потерпілого виникають у особи: в одному випадку - з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення; в іншому - з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо слідчий не вважає особу потерпілою, то виносить про це вмотивовану постанову в кожному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.382 КК України встановлено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а відповідно до ч.2 ст.382 КК України - за ті самі дії, вчинені службовою особою.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду розглянув справу №664/2551/18 та встановив, що невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання). Саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Об`єктом злочину, передбаченого ст.382 КК України, є порядок діяльності суду як органу правосуддя, який є можливим за умови точного і своєчасного виконання його рішень.

Слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження №0000427 було розпочато за ч.2 ст.382 КК України, на підставі ухвали слідчого судді у справі №201/10850/24, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо бездіяльності дізнавача ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області під час розслідування кримінального провадження №0000635.

З огляду на об`єкт та об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, ОСОБА_3 не є особою, відносно якої вчинено вказане кримінальне правопорушення.

Відповідних обгрунтувань та доказів, що внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення їй було завдано будь-якої шкоди, в скарзі не наведено.

Таким чином, на теперішній час остання має процесуальний статус заявника у кримінальному провадженні №0000427 з правами, визначеними ст.60 КПК України, а тому не є визначеною ч.1 ст.308 КПК України особою, яка має право на звернення з відповідною скаргою до прокурора щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні.

В зв`язку з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор у відповіді від 18.10.2024 року обгрунтовано зазначив про фактичний процесуальний статус ОСОБА_3 , як заявника, з переліком прав, визначених ст.60 КПК України та про відсутність в неї повноважень на звернення до прокурора зі скаргою в порядку ст.308 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги за її безпідставністю.

Керуючись ст.ст.3,26,60,303-309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо не розгляду скарги на не дотримання розумних строків під час досудового розслідування - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1