27 листопада 2024 року м. Хмельницький
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_6 діючи з єдиним умислом, з метою незаконного збагачення, постійно підтримує зв`язки із іншими особами, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за допомогою яких відшукують осіб, які мають намір оформити медичні документи для подальшого виїзду ними чи їх рідних (особами чоловічої статі) за кордон.
Під час проведення негласних слідчо (розшукових) дій, було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 постійно спілкуються із різними особами жителями Хмельницької області та відшуковують осіб, які мають намір отримати медичні документи для оформлення інвалідності, що дасть можливість для подальшого виїзду за межі України, чоловіків призивного віку, саме ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повідомляють про можливість «допомогти у виготовленні документів». Після погодження особи на умови, які їм були повідомлені, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повідомляють про це ОСОБА_7 і вже після того, остання зустрічається із особами та надає інформацію про всі деталі, а саме про документи, які потрібно мати при собі, що потрібно робити, які обстеження проходити, також ОСОБА_7 (за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 ) повідомляє суму коштів, яку необхідно буде заплатити для того, щоб отримати відповідні документи, також ОСОБА_7 отримує від людей документи і грошові кошти та привозить осіб за вказівкою ОСОБА_6 до медичної установи, а уже в подальшому ОСОБА_6 за участю не встановлених на даний час осіб, здійснює виготовлення необхідних медичних документів та гарантує позитивний результат комісії при розгляді питання про захворювання та необхідність оформлення інвалідності. Також, встановлено, що час та день прибуття на медичну комісію ОСОБА_6 повідомляє ОСОБА_7 , а остання вже через ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 повідомляє осіб і особисто їх супроводжує для проходження комісії. Після того, як було отримано позитивний результат під час проходження медичної комісії, усі документи (довідки, заключення та інше) ОСОБА_6 передає ОСОБА_7 , а остання в свою чергу вже передає особам, які здійснювали оформлення документів. Відповідно через деякий час, особи отримують документи про встановлення інвалідність відповідної групи, що дає їм та їх родичам чоловікам призивного віку, можливість безперешкодно покинути територію України, без мети повернення. За свої дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 отримують грошову винагороду.
Крім того, під час проведення негласних слідчо (розшукових) дій було встановлено, що в період часу з травня 2024 року по жовтень 2024 року ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 здійснили виготовлення медичних документів та подальшого оформлення групи інвалідності і за що отримали грошову винагороду наступним особам: 1) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; 3) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; 4) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; 5) ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ; 6) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Після отримання підтверджуючих документів по інвалідність. Та подальшого оформлення пенсійного посвідчення інваліда І-ІІ групи, вказані особи та їх рідні особи чоловічої статі призивного віку, мають можливість у будь-який час перетнути корон України до країн Європейського Союзу без подальшого повернення на територію України.
Крім того, встановлено, що під час виготовлення документів ОСОБА_6 для достовірності спільно із невстановленими особами, здійснювала виготовлення медичних документів про хворобу особи, та про її лікування у медичному закладі і підтвердження захворювання і визначення діагнозу, том всі документи про лікування (історії хвороби амбулаторних та стаціонарних хворих їх аналізи та дослідження, тобто підтвердження всіх дій медичних працівників чи їх відсутність) зберігається в архівних чи інших визначених для цього приміщеннях Комунального некомерційного підприємства Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня», чи у інших медичних закладах по місцю реєстрації чи проживання особи, яка зверталась за виготовленням документів.
Прокурор просить накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження їх як речових доказів.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
Дослідивши клопотання та долучені до нього копії документів із кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вилучене майно відповідає тому, дозвіл на відшукання якого наданий в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.
А тому клопотання про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Отже, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як вбачається із прохальної частини клопотання, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження.
Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження інформації на телефоні знищенні медичних документів та їх копій у раз їх повернення особі, у якої вони вилучені. .
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_15 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя