ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2366/24 Справа № 227/1885/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

представника потерпілого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України та ОСОБА_10 за ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, оператор електрика директриси бойової машини піхоти полігону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.146 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.127 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Баштине Петрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, начальника військового стрільбища полігону військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.146 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.127 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Вирішено питання про цивільний позов, речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді оператора електрика директриси бойової машини піхоти полігону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 11 год. 50 хв. 03.02.2023 рухаючись на передньому пасажирському сидінні автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням начальника військового стрільбища полігону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , та приїжджаючи по АДРЕСА_3 , біля будинку АДРЕСА_4 , побачили знайомого співслужбовця - старшого вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в цей час у нього ( ОСОБА_9 ) та у солдата ОСОБА_10 виник раптовий спільний намір на спричинення солдату ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, з метою його залякування, з подальшим його викрадення та незаконним позбавлення йому волі, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Реалізовуючи спільний кримінальний протиправний намір, на викрадення та незаконне позбавленні волі солдату ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, у вказаний час, солдат ОСОБА_10 , зупинився біля буд. АДРЕСА_3 , та разом із солдатом ОСОБА_9 підійшли до солдата ОСОБА_11 , який в цей стояв біля вказаного будинку, та без будь-яких підстав на застосування насильства до останнього, солдат ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом наніс в область обличчя солдата ОСОБА_11 не менше двох ударів рукою стиснутою в кулак, від чого солдат ОСОБА_11 впав на правий бік на ґрунт землі, однак солдат ОСОБА_10 продовжив наносити солдату ОСОБА_11 , не менше одного удару ногою взутою в черевик в область спини останнього, чим заподіяв потерпілому фізичних страждань та тілесних ушкоджень, при цьому продовжуючи спільну мету на спричинення шкоди солдату ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_9 весь час знаходився поряд з із солдатом ОСОБА_10 , демонструючи свою готовність підтримати дії останнього, одночасно спостерігаючи в цей час по сторонам, з метою подолання можливого опору як з боку солдата ОСОБА_11 , так і інших осіб.

Далі, продовжуючи спільний кримінальний протиправний намір, на викрадення та незаконне позбавленні волі солдату ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, приблизно о 12 год. 00 хв. в цей день, солдат ОСОБА_10 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , разом із солдатом ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи вимоги статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, законів України та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, ст. 4, 11 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, схопив солдата ОСОБА_11 рукою за комір верхнього одягу ззаду, обмежив його вільне пересування, та застосовуючи силу змусив піднятися із землі, одночасно продовжуючи тримати солдата ОСОБА_11 за комір шляхом поштовхів у супроводі солдата ОСОБА_9 , який слідував за останніми позаду на відстані витягнутої руки, тобто своєю присутністю забезпечуючи протиправні дії солдата ОСОБА_10 , змусив солдата ОСОБА_11 підійти до багажника автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому вони приїхали, де солдат ОСОБА_10 відкрив багажник даного автомобіля та словесно змусив солдата ОСОБА_11 поміститися в багажник, на що останній, перебуваючи від впливом психічного та фізичного примусу солдата ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вимушено виконав протиправну вимогу солдата ОСОБА_10 та самостійно розмістився у багажнику даного автомобіля, після чого солдат ОСОБА_10 закрив багажник автомобіля, лишивши там солдата ОСОБА_11 у закритому приміщенні без необхідного свіжого повітря, тим самим солдат ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_9 незаконного позбавили волі солдату ОСОБА_11 ..

Продовжуючи свої кримінальній протиправні дії щодо викрадення солдата ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_10 сів за кермо вказаного автомобіля, солдат ОСОБА_9 сів за передне пасажирське сидіння вказаного автомобіля, і під керуванням солдата ОСОБА_10 автомобіль рушив до лісосмуги на околиці с. Кам`янка Криворізької територіальної громади Покровського району Донецької області, тим самим проти волі солдата ОСОБА_11 , його незаконно переміщували з одного певного місця, де вона вільно перебувала згідно з власною волею, до іншого, при цьому поміщенні його в місце, яке він не мав змоги вільно залишити, хоча бажав цього.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у викраденні та незаконному позбавленні волі людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань солдат ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім того, солдат ОСОБА_9 в подальшому, після викрадення та незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_10 , що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, приблизно о 12 год. 30 хв. 03.02.2023 він ( ОСОБА_9 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із солдатом ОСОБА_10 , на автомобілі AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 приїхали до лісосмуги на околиці АДРЕСА_3 , за координатами (48.3566926, 36.8530231), де у солдата ОСОБА_9 виник спільний намір на залякування солдата ОСОБА_11 , шляхом нанесення йому побоїв та інших насильницьких дій, за попередньою змовою групою осіб, та реалізовуючи свій спільний кримінальний протиправний намір на катування ОСОБА_11 , діючи умисно, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 28, ст. 68 Конституції України, та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., згідно з якими ніхто не може бути підданий катування, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 13.11.1998 р.,; Європейської конвенції про запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню від 24.01.1997 р.; ст. 4, 11 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_10 відкрив багажник вказаного автомобілю та в усній та грубій формі вказав солдату ОСОБА_11 вийти з нього, на що останній, перебуваючи під психічним та фізичним примусом останніх, розуміючи, що в безпосередній близькості від нього та ОСОБА_10 знаходиться солдат ОСОБА_9 , який своєю присутністю та мовчазним схваленням демонстрував свою готовність підтримати дії солдата ОСОБА_10 , почав виконувати поставлену вимогу, та в той час, коли солдат ОСОБА_11 перебував у положенні сидячи у багажнику, солдат ОСОБА_10 вдарив коліном правої ноги солдата ОСОБА_11 в область грудної клітини, потім ОСОБА_10 , взяв солдата ОСОБА_11 за верхній одяг в районі лівого плеча, витягнув із багажника та наніс удар кулаком правої руки солдату ОСОБА_11 в область голови справа, від чого останній впав на правий бік на ґрунт землі, далі ОСОБА_10 відразу взяв рукою за куртку солдата ОСОБА_11 з районі лівого плеча, і тим самим піднявши останнього на ноги, передав його солдату ОСОБА_9 .

Крім того, солдат ОСОБА_9 реалізовуючи їх спільний намір на катування солдата ОСОБА_11 , наніс останньому не менше двох послідовних ударів правою та лівою рукою в область голови, потім солдат ОСОБА_10 , знов перехопивши солдата ОСОБА_11 , взяв його за одяг ззаду та шляхом поштовхів примусив солдата ОСОБА_11 пройти близько 2-3 метрів в бік лісосмуги, після чого солдат ОСОБА_10 наніс рукою стиснутою в кулак удар солдату ОСОБА_11 в область голови, від чого він знов упав на землю, таким чином спричиняючи ОСОБА_11 сильного фізичного болю, побоїв та тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свій спільний кримінальний протиправний намір, солдат ОСОБА_10 розуміючи, що його дії спричиняють потерпілому фізичний біль та моральні страждання, взяв рукою солдата ОСОБА_11 за верхній одяг ззаду та, не відпускаючи шляхом поштовхів у супроводі солдата ОСОБА_9 , провів солдата ОСОБА_11 близько 10-15 метрів до дерев, де, діючи з прямим умислом, знаючи та розраховуючи та підтримку його дії солдатом ОСОБА_9 , з метою залякування потерпілого, за нібито невідданий борг, який виник внаслідок парі, шляхом приниження останнього та спричинення йому моральних страждань та фізичного болю, достовірно знаючи, що температура повітря нижча за нульову відмітку та земля вкрита снігом, та перебування у таких умовах без одягу, принизить ОСОБА_11 та буде болісною для нього, під психічним та фізичним тиском, змусив солдата ОСОБА_11 зняти з себе весь одяг, на що останній, перебуваючи під впливом погроз та попередньо застосованого до нього насильства, розуміючи, що солдат ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за фізичним властивостями більші та сильніші за нього та чинити опір він не зможе, вимушено виконав протиправну вимоги солдата ОСОБА_10 та повністю зняв з себе одяг.

Далі, солдат ОСОБА_10 , перебуваючи у вищевказаною адресою, на відкритій ділянці місцевості на лісосмугі на околиці АДРЕСА_3 , за координатами (48.3566926, 36.8530231), розуміючи, що стан, у якому він змушує перебувати солдата ОСОБА_11 , спричиняє останньому моральні страждання, з метою залякати останнього та змусити його визнати, нібито борг за парі, яке мало місце попередньо, поміж іншого, почав наносити солдату ОСОБА_11 тілесні ушкодження кулаками рук в область тулуба та, зламавши з дерева лозину, солдат ОСОБА_10 почав наносити удари по спині солдату ОСОБА_11 , який в той час, вже перебував у положенні лежачи на холодній землі, чим спричинив солдату ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а солдат ОСОБА_9 в свою чергу наніс не менше двох ударів ременем в область спини та сідниць потерпілому ОСОБА_12 .

Продовжуючи вчиняти насильство по відношенню до солдата ОСОБА_11 , солдати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи спільно, за попередньою змовою групою осіб, діючи єдиним прямим умислом на катування потерпілого, з метою залякування його, стали обмежувати вільне пересування солдату ОСОБА_11 , не надаючи можливості останньому одягнутися в морозний час доби, примушуючи його йти оголеним до середини лісосмуги, де погрожуючи солдату ОСОБА_11 повішенням на деревині, солдат ОСОБА_10 продовжив наносити удари рукою по обличчю та тулубу солдата ОСОБА_11 , тим самим застосування такого фізичного та психологічного насильства у вигляді приниження його честі та гідності, заподіяло ОСОБА_11 фізичного болю, тілесних ушкоджень, а також сильних моральних страждань.

Таким чином, від протиправний дій солдата ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у виді по одній гематомі м`яких тканин передньої поверхні с переходом на задню поверхню лівої вушної раковини, верхньої та нижньої повіки правого ока, гематому м`яких тканин з наявністю саден та внутрішньо шкірних крововиливів правого лобного бугра, правої виличної ділянки, садно слизовій оболонки нижньої губи ліворуч в проекції другого зуба на нижній щелепі ліворуч, гематоми м`яких тканин та садно шкіри тильної поверхні правої кисті в проекції 3-4 п?ясно-фалангових суглобів, які утворилися за механізмом удару або тиснення (удару-тиснення) у відповідні ділянки обличчя та правої верхньої кінцівки від п`ятикратної дії тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, яким могли бути як кулаки так і ноги людини; двадцяти п`яти лінійних синців з наявністю на поверхні саден шкіри задньої поверхні грудної клітки праворуч та ліворуч, правого поперекової; двох лінійних синців з наявністю на поверхні саден шкіри задній поверхні правого плеча в середній третині його, одинадцяти з наявністю на поверхні саден шкіри задній поверхні лівого плеча на всьому протязі, трьох лінійних синців за наявністю на поверхні саден шкіри лівої передньо-бокової поверхні грудної клітини в проекції 4,6,8 ребер; чотирьох лінійних синців зовнішньої поверхні лівого стегна в верхній третині його, які утворилися за комбінованим механізмом ковзання-тертя та удару або тиснення (удару-тиснення) у відповідні ділянки тулуба та кінцівок від сорока двох дій тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, чим могла бути і дерев`яна палка (лозина), або при зіткненні о подібні предмети; синця м`яких тканин верхньо-зовнішього квадранта лівої сідниці синець полосовидної форми, з осередками просвітлення в центр, розміром 11,0х5,5см, багрово- фіолетового кольору, який утворився за механізмом удару або тиснения (удару-тиснення) від однократної дії тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, яким міг бути ремінь.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, з метою залякування його (потерпілого), за попередньою змовою групою осіб (катування), солдат ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Крім того, солдат ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді начальника військового стрільбища полігону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 11 год. 50 хв. 03.02.2023 рухаючись за кермом автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , в салоні якого, на передньому пасажирському сидінні перебував оператор електрика директриси бойової машини піхоти полігону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 , та приїжджаючи по АДРЕСА_3 , біля будинку АДРЕСА_4 , побачили знайомого співслужбовця - старшого вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в цей час у нього ( ОСОБА_10 ) та у солдата ОСОБА_9 виник раптовий спільний намір на спричинення солдату ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, з метою його залякування, з подальшим його викрадення та незаконним позбавлення йому волі, за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Реалізовуючи спільний кримінальний протиправний намір, на викрадення та незаконне позбавленні волі солдату ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, у вказаний час, солдат ОСОБА_10 , зупинився біля буд. АДРЕСА_3 , та разом із солдатом ОСОБА_9 підійшли до солдата ОСОБА_11 , який в цей стояв біля вказаного будинку, та без будь-яких підстав на застосування насильства до останнього, солдат ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом наніс в область обличчя солдата ОСОБА_11 не менше двох ударів рукою стиснутою в кулак, від чого солдат ОСОБА_11 впав на правий бік на ґрунт землі, однак солдат ОСОБА_10 продовжив наносити солдату ОСОБА_11 , не менше одного удару ногою взутою в черевик в область спини останнього, чим заподіяв потерпілому фізичних страждань та тілесних ушкоджень, при цьому продовжуючи спільну мету на спричинення шкоди солдату ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_9 весь час знаходився поряд з із солдатом ОСОБА_10 , демонструючи свою готовність підтримати дії останнього, одночасно спостерігаючи в цей час по сторонам, з метою подолання можливого опору як з боку солдата ОСОБА_11 , так і інших осіб.

Далі, продовжуючи спільний кримінальний протиправний намір, на викрадення та незаконне позбавленні волі солдату ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, приблизно о 12 год. 00 хв. в цей день, солдат ОСОБА_10 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , разом із солдатом ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи вимоги статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, законів України та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, ст. 4, 11 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, схопив солдата ОСОБА_11 рукою за комір верхнього одягу ззаду, обмежив його вільне пересування, та застосовуючи силу змусив піднятися із землі, одночасно продовжуючи тримати солдата ОСОБА_11 за комір шляхом поштовхів у супроводі солдата ОСОБА_9 , який слідував за останніми позаду на відстані витягнутої руки, тобто своєю присутністю забезпечуючи протиправні дії солдата ОСОБА_10 , змусив солдата ОСОБА_11 підійти до багажника автомобіля AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 , на якому вони приїхали, де солдат ОСОБА_10 відкрив багажник даного автомобіля та словесно змусив солдата ОСОБА_11 поміститися в багажник, на що останній, перебуваючи від впливом психічного та фізичного примусу солдата ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вимушено виконав протиправну вимогу солдата ОСОБА_10 та самостійно розмістився у багажнику даного автомобіля, після чого солдат ОСОБА_10 закрив багажник автомобіля, лишивши там солдата ОСОБА_11 у закритому приміщенні без необхідного свіжого повітря, тим самим солдат ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_9 незаконного позбавили волі солдату ОСОБА_11 ..

Продовжуючи свої кримінальній протиправні дії щодо викрадення солдата ОСОБА_11 , солдат ОСОБА_10 присів за кермо вказаного автомобіля, солдат ОСОБА_9 присів за передне пасажирське сидіння вказаного автомобіля, і під керуванням солдата ОСОБА_10 автомобіль рушив до лісосмуги на околиці с. Кам`янка Криворізької територіальної громади Покровського району Донецької області, тим самим проти волі солдата ОСОБА_11 , його незаконно переміщували з одного певного місця, де вона вільно перебувала згідно з власною волею, до іншого, при цьому поміщенні його в місце, яке він не мав змоги вільно залишити, хоча бажав цього.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися у викраденні та незаконному позбавленні волі людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань солдат ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім того, солдат ОСОБА_10 в подальшому, після викрадення та незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб із солдатом ОСОБА_9 , що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, приблизно о 12 год. 30 хв. 03.02.2023 він ( ОСОБА_10 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із солдатом ОСОБА_9 , на автомобілі AUDI, д.н.з. НОМЕР_2 приїхали до лісосмуги на околиці АДРЕСА_3 , за координатами (48.3566926, 36.8530231), де у солдата ОСОБА_10 виник спільний намір на залякування солдата ОСОБА_11 , шляхом нанесення йому побоїв та інших насильницьких дій, за попередньою змовою групою осіб, та реалізовуючи свій спільний кримінальний протиправний намір на катування ОСОБА_11 , діючи умисно, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 28, ст. 68 Конституції України, та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., згідно з якими ніхто не може бути підданий катування, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання від 13.11.1998 р.,; Європейської конвенції про запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню від 24.01.1997 р.; ст. 4, 11 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_10 відкрив багажник вказаного автомобілю та в усній та грубій формі вказав солдату ОСОБА_11 вийти з нього, на що останній, перебуваючи під психічним та фізичним примусом останніх, почав виконувати поставлену вимогу, та в цей час перебуваючи у положенні сидячи у багажнику, солдат ОСОБА_10 вдарив коліном правої ноги солдата ОСОБА_11 в область грудної клітини, потім він ( ОСОБА_10 ), взяв солдата ОСОБА_11 за верхній одяг в районі лівого плеча, витягнув із багажника та наніс удар кулаком правої руки солдату ОСОБА_11 в область голови справа, від чого останній впав на правий бік на ґрунт землі, далі ОСОБА_10 відразу взяв рукою за куртку солдата ОСОБА_11 з районі лівого плеча, і тим самим піднявши останнього на ноги, передав його солдату ОСОБА_9 .

Крім того, солдат ОСОБА_9 реалізовуючи їх спільний намір на катування солдата ОСОБА_11 , наніс останньому не менше двох послідовних ударів правою та лівою рукою в область голови, потім солдат ОСОБА_10 , знов перехопивши солдата ОСОБА_11 , взяв його за одяг ззаду та шляхом поштовхів примусив солдата ОСОБА_11 пройти близько 2-3 метрів в бік лісосмуги, після чого солдат ОСОБА_10 наніс рукою стиснутою в кулак удар солдату ОСОБА_11 в область голови, від чого він знов упав на землю, таким чином спричиняючи ОСОБА_11 сильного фізичного болю, побоїв та тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свій спільний кримінальний протиправний намір, солдат ОСОБА_10 розуміючи, що його дії спричиняють потерпілому фізичний біль та моральні страждання, взяв рукою солдата ОСОБА_11 за верхній одяг ззаду та, не відпускаючи шляхом поштовхів, провів солдата ОСОБА_11 близько 10-15 метрів до дерев, де, діючи з прямим умислом, з метою залякування потерпілого, за нібито невідданий борг, який виник внаслідок парі, шляхом приниження останнього та спричинення йому моральних страждань та фізичного болю, достовірно знаючи, що температура повітря нижча за нульову відмітку та земля вкрита снігом, та перебування у таких умовах без одягу, принизить ОСОБА_11 та буде болісною для нього, під психічним та фізичним тиском, змусив солдата ОСОБА_11 зняти з себе весь одяг, на що останній, перебуваючи під впливом погроз та попередньо застосованого до нього насильства, розумуючи, що солдат ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за фізичним властивостями більші сильніше за нього та чинити опір він не зможе, вимушено виконав протиправну вимоги солдата ОСОБА_10 та повністю зняв з себе одяг.

Далі, солдат ОСОБА_10 , перебуваючи у вищевказаною адресою, на відкритій ділянці місцевості на лісосмугі на околиці АДРЕСА_3 , за координатами (48.3566926, 36.8530231), розуміючи, що стан, у якому він змушує перебувати солдата ОСОБА_11 , спричиняє останньому моральні страждання, з метою залякати останнього та змусити його визнати, нібито борг за парі, яке мало місце попередньо, поміж іншого, почав наносити солдату ОСОБА_11 тілесні ушкодження кулаками рук в область тулуба та зламавши з дерева лозину, солдат ОСОБА_10 почав наносити удари по спині солдату ОСОБА_11 , який в той час, вже перебував у положенні лежачи на холодній землі, чим спричинив солдату ОСОБА_11 тілесні ушкодження.

Продовжуючи вчиняти насильство по відношенню до солдата ОСОБА_11 , солдати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи спільно, за попередньою змовою групою осіб, діючи єдиним прямим умислом на катування потерпілого, з метою залякування його, стали обмежувати вільне пересування солдату ОСОБА_11 , не надаючи можливості останньому одягнутися в морозний час доби, примушуючи його йти оголеним до середини лісосмуги, де погрожуючи солдату ОСОБА_11 повішенням на деревині, солдат ОСОБА_10 продовжив наносити удари рукою по обличчю та тулубу солдата ОСОБА_11 , тим самим застосування такого фізичного та психологічного насильства у вигляді приниження його честі та гідності, заподіяло ОСОБА_11 фізичного болю, тілесних ушкоджень, а також сильних моральних страждань.

Таким чином, від протиправний дій солдата ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у виді по одній гематомі м`яких тканин передньої поверхні с переходом на задню поверхню лівої вушної раковини, верхньої та нижньої повіки правого ока, гематому м`яких тканин з наявністю саден та внутрішньо шкірних крововиливів правого лобного бугра, правої виличної ділянки, садно слизовій оболонки нижньої губи ліворуч в проекції другого зуба на нижній щелепі ліворуч, гематоми м`яких тканин та садно шкіри тильної поверхні правої кисті в проекції 3-4 п?ясно-фалангових суглобів, які утворилися за механізмом удару або тиснення (удару-тиснення) у відповідні ділянки обличчя та правої верхньої кінцівки від п`ятикратної дії тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, яким могли бути як кулаки так і ноги людини; двадцяти п`яти лінійних синців з наявністю на поверхні саден шкіри задньої поверхні грудної клітки праворуч та ліворуч, правого поперекової; двох лінійних синців з наявністю на поверхні саден шкіри задній поверхні правого плеча в середній третині його, одинадцяти з наявністю на поверхні саден шкіри задній поверхні лівого плеча на всьому протязі, трьох лінійних синців за наявністю на поверхні саден шкіри лівої передньо-бокової поверхні грудної клітини в проекції 4,6,8 ребер; чотирьох лінійних синців зовнішньої поверхні лівого стегна в верхній третині його, які утворилися за комбінованим механізмом ковзання-тертя та удару або тиснення (удару-тиснення) у відповідні ділянки тулуба та кінцівок від сорока двох дій тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, чим могла бути і дерев`яна палка (лозина), або при зіткненні о подібні предмети; синця м`яких тканин верхньо-зовнішього квадранта лівої сідниці синець полосовидної форми, з осередками просвітлення в центр, розміром 11,0х5,5см, багрово- фіолетового кольору, який утворився за механізмом удару або тиснення (удару-тиснення) від однократної дії тупого твердого предмету з обмеженою подовженою травмуючою поверхнею, яким міг бути ремінь.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, з метою залякування його (потерпілого), за попередньою змовою групою осіб (катування), солдат ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинувачених подав апеляційну скаргу, вважаючи вирок незаконним, як такий, який був винесений з грубим порушенням норм кримінально-процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 не були присутні під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та не були допитані в якості потерпілого та свідка, суд не прийняв всі міри до їх доставці приводом до залу суду. Вважає, що за відсутністю потерпілого та свідка, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини скоєння ними кримінального правопорушення. Вважає, що потерпілий ОСОБА_11 своєю поведінкою спровокував засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України. Вважає, що посилання судом першої інстанції про те, що засудженні під час вчинення кримінальних правопорушень знаходились у нетверезому стані, не відповідають дійсним обставинам справи і спростовується відсутністю документальних доказів, а саме, які знаходяться у Добропільській лікарні, де їх доставляли для медичного огляду після скоєння ними кримінального правопорушення та вони були тверезі. Вказує, що з матеріалів справи відсутні характеризуючи дані відносно потерпілого ОСОБА_11 а саме чи раніше притягувався він до кримінальної відповідальності за розповсюдження наркотичних засобів та психотропних препаратів; чи перебуває він на обліку у наркодиспансері. Просить вирок скасувати та справу призначити на новин розгляд до суду першої інстанції.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, думку представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою та просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, з метою залякування його (потерпілого), за попередньою змовою групою осіб (катування), а також у викраденні та незаконному позбавленні волі людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинувачених, які були надані ними в судовому засіданні у співвідношенні з показами потерпілого та свідків наданих під присягою у судовому засіданні першої інстанції та з усіма зібраними письмовими доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої інстанції свою вину в інкримінованих злочинах визнав частково, а саме в частині завдання ременем ударів потерпілому та психологічному знущанні.

Також обвинувачений ОСОБА_10 у суді першої інстанції свою вину визнав частково, а саме в нанесенні ударів по руками та лозиною потерпілому, поміщенні останнього до багажнику та примушенні його роздягнутися.

Крім показів самих обвинувачених наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, їх вина підтверджується показами наданими у суді першої інстанції потерпілим ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_14 , а також на підставі ст.615 КПК України відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_13 від 25.07.2023 року, проведеного слідчим суддею.

Також вина обвинувачених підтверджується письмовими доказами.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000055 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146 КК України.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000057 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 127 КК України.

Постановою прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 кримінальні провадження за ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України було об`єднані, про що внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Протоколом огляду місця події від 04.02.2023 року з фото таблицею, за участю за участю потерпілого ОСОБА_11 .

Протоколом огляду предмету від 04.02.2023 року з фото таблицею, за участі ОСОБА_10 .

Протоколом огляду предмету від 04.02.2023 року з фото таблицею, за участі ОСОБА_10 , проведено огляд мобільного телефону «Iphone 12» Pro.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.02.2023 року з фото таблицею, де ОСОБА_11 у присутності двох свідків, впізнав належний йому телефон «Iphone».

Висновком експерта № 11 від 04.02.2023 року про проведення судово-медичної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_11 .

Карткою первинної медичної допомоги від 03.02.2023 року, потерпілого ОСОБА_11 , діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій ГМ, періорбітальні гематоми, забійно-рвані травми обличчя.

Протоколом проведення, за участю потерпілого ОСОБА_11 , слідчого експерименту, із застосуванням відеозйомки, від 04.02.2023 року та відеозапису до нього.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, в якому свідок ОСОБА_13 , у присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_11 як особу, якій наносилися тілесні ушкодження, яку катували, помістили у багажник авто та вивезли до лісосмуги.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, в якому свідок ОСОБА_13 , у присутності двох понятих, впізнав у ОСОБА_9 особу, яка завдала тілесних ушкоджень, катувала ОСОБА_11 та помістила його до багажного відділення автомобіля, та вивіз його до лісосмуги.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, в якому свідок ОСОБА_13 , у присутності двох понятих, впізнав в ОСОБА_10 особу, яка завдала тілесних ушкоджень, катувала громадянина ОСОБА_11 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2023 року, в якому свідок ОСОБА_11 , у присутності двох понятих, впізнав у ОСОБА_13 особу, яка знаходилась під час того, як його загрузили в багажник автомобіля, вивезли до лісосмуги, де наносили тілесні ушкодження, катували.

Протоколом затримання ОСОБА_10 .

Протоколом затримання ОСОБА_9 .

Висновком експерта № 618/810-БД від 20.03.2023 року, про проведення судово-медичної експертизи особистий речей підозрюваного ОСОБА_9 . На запитання слідчого про наявність людської крові на вилученому одязі експерт відповів, що кров виявлено лише на одному сліді бушлата, решта речей не містить слідів крові.

Висновком експерта № 618-811-БД від 24.03.2023 року, про проведення судово-медичної експертизи особистих речей ОСОБА_10 , Згідно якого на особистих речах ОСОБА_10 вилучених 04.02.2023 року, слідів людської крові не виявлено.

Висновком судово-психіатричного експерта № 360 від 22.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_10 в період інкримінованих йому діянь на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований у період час, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Висновком судово-психіатричного експерта № 367 від 23.06.2023 року, згідно якого ОСОБА_9 в період інкримінованих йому діянь на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований у період час, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Протоколом тимчасового доступу від 13.04.2023, слідчий на підставі ухвали суду ознайомився з мобільним телефоном XIAOMI 9-A, що належить ОСОБА_9 . На телефоні виявлено три відеозаписи за участі потерпілого ОСОБА_11 .

За результатами дослідження вказаних відеозаписів, які зафіксовані на флеш-носії марки «SanDisk Ultra» об`ємом 16 GB, встановлено, що на даних записах знятий потерпілий ОСОБА_11 , який повністю оголений, якому ОСОБА_10 завдає удари по обличчю. ОСОБА_9 , який знімає все це на телефон, та ОСОБА_10 цинічно насміхаються над потерпілим та наголошують на тому, що він винен гроші за спір, який їм програв та забув про нього. Мова обвинувачених млява та має ознаки перебування в алкогольному сп`янінні. Примушують його йти до села в оголошеному вигляді, за що обіцяють пробачити борг, ображаючи його нецензурною лайкою. Потерпілий морально дуже подавлений, на ньому очевидні тілесні ушкодження, він сильно труситься від холоду, стоячи на снігу.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2023 року, слідчий на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, ознайомився із мобільним телефоном «REDMI 9-S» із сім-карткою НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 . В ході тимчасового доступу встановлено, що на зазначеному телефоні міститься один відеозапис на якому знято потерпілий ОСОБА_11 та з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 , який будучи оголений йде по ґрунтовій дорозі, та з якого знущаються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 26.05.2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_9 пояснив, що 03.02.2023 року разом із ОСОБА_10 і свідком ОСОБА_13 приїхав до домоволодіння, де зустрівся з потерпілим ОСОБА_15 і військовим ОСОБА_16 . Між ОСОБА_10 і потерпілим виник словесний конфлікт, після якого вони поїхали до лісосмуги. Там ОСОБА_10 повів потерпілого вглиб лісу, де почав бити його, залишивши оголеним. ОСОБА_9 повернув потерпілому одяг, але згодом свідок ОСОБА_13 завдав потерпілому два удари ногою в обличчя.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 26.05.2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_10 пояснив, що 03.02.2023 року разом із ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_13 приїхав до домоволодіння, де зустрівся з потерпілим ОСОБА_15 і військовим ОСОБА_16 . Тоді потерпілому сказали залізти у багажник, на що він погодився. В лісосмузі ОСОБА_10 пояснив, що коли вони зупинилися, то він відкрив багажник та потерпілий виліз. Після він сказав потерпілому, щоб він перестав торгувати наркотичними засобами, та наніс два удари долонею в область обличчя. Потім його відштовхнув ОСОБА_17 , після чого він повернувся та побачив, як свідок Ступка наносить декілька ударів ногою в область голови лежачому потерпілому. Після чого ОСОБА_18 запитав потерпілого, чи дійшло йому, на що останні відповів, що «барижив» та буде «барижити», просив його відпустити, за що він заплатить. Потім ОСОБА_18 сказав потерпілому роздягнутись та йти голим до села. Після того як потерпілий роздягнувся, ОСОБА_18 виламав лозину та два рази вдарив потерпілого. ОСОБА_18 також зазначив, що свідок Ступка також два рази вдарив потерпілого лозиною, а ОСОБА_17 наніс ременем два удари потерпілому. Після чого йому зателефонував командир, та не в змозі завести машину, пішов пішки до села, троє інших послідкували за ним.

Висновком експерта № СЕ-19/121-23/13256-БД від 13.07.2023 року про проведення молекулярно-генетичної експертизи, експертом встановлено генетичні ознаки, ДНК-профіль, зразка крові потерпілого громадянина ОСОБА_11 .

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини скоєння кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги, що потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 не були присутні під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та не були допитані в якості потерпілого та свідка, суд не прийняв всі міри до їх доставці приводом до залу суду не заслуговують на увагу, оскільки потерпілий ОСОБА_11 був допитаний судом першої інстанції. Усі учасники по справі скористались можливістю задавати потерпілому запитання для надання пояснень. Покази потерпілого аналогічні показам наданими ними під час досудового слідства, та вони узгоджуються із сукупністю перелічених вище доказів, які свідчать про їх достатність для прийняття рішення у справі щодо наявності вини у діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по інкримінованим їм діянням.

Щодо допиту свідка ОСОБА_13 апеляційний суд зазначає, що у оскаржуваному вироку суд обґрунтував не можливість допиту свідка ОСОБА_13 оскільки він зник безвісті під час виконання бойового завдання, що підтверджується наданим прокурором листом військової частини, тому, на підставі ст.615 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом було досліджено відеозапис проведення допиту свідка ОСОБА_13 від 25.07.2023 року, проведеного слідчим суддею Добропільського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_19 , під час якого свідок ОСОБА_13 надав свої пояснення по справі. На підставі викладено доводи апелянта, що свідка ОСОБА_13 не було допитано судом першої інстанції є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що потерпілий ОСОБА_11 своєю поведінкою спровокував засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.127 КК України, є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані захисником обставини не знайшли жодного підтвердження в ході судового розгляду, а також обвинувачені мали можливість повідомити про можливе вчинення потерпілим злочину правоохоронні органі та/або командування, у відповідності до вимог чинного законодавства, а не вчиняти самим кримінальні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи характеризуючих даних щодо потерпілого ОСОБА_11 , відомостей чи раніше притягувався він до кримінальної відповідальності за розповсюдження наркотичних засобів та психотропних препаратів, чи перебуває він на обліку у наркодиспансері, не впливають на доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та законність оскаржуваного вироку.

Доводи апеляційної скарги, що засудженні під час вчинення кримінальних правопорушень знаходились у нетверезому стані, не відповідають дійсним обставинам справи, є безпідставними, як вірно зазначив суд першої інстанції, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 .

Так потерпілий ОСОБА_11 пояснював, що 03.02.2024р. після 10:00 год. почув шум на дворі, вийшов на двір і побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були в стані алкогольного сп`яніння.

Також поясненнями при допиті свідка ОСОБА_13 проведеного слідчим суддею на підставі ст.615 КПК України, згідно яких, крім іншого, він пояснив 03.02.2023 року він поїхав разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в магазин, після того як вони заїхали в магазин придбати цигарки та алкогольні напої, вони їх вжили, та рухаючись на автомобілі по селу зустріли на вулиці потерпілого ОСОБА_11 .

Також апеляційний суд зазначає, що на відеозаписах, які зафіксовані на флеш-носії марки «SanDisk Ultra» об`ємом 16 GB, крім іншого, зафіксовано ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у яких під час вчинення кримінального правопорушення мова млява та має ознаки перебування в алкогольному сп`янінні.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку сторони захисту, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення фактичних обставин по справі та законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірка на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій, з метою залякування його (потерпілого), за попередньою змовою групою осіб (катування), тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, а також у викраденні та незаконному позбавленні волі людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Які 03.02.2023р. в присутності ОСОБА_13 , наносячи тілесні ушкодження ОСОБА_11 , проти волі останнього, помістили його в багажник автомобіля Audi, вивезли до лісосмуги, продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень, де ОСОБА_10 примусив роздягнутися ОСОБА_11 , та в подальшому обидва здійснювали психологічний тиск на потерпілого, погрожували йому та завдали численні удари лозиною та ременем, фіксуючи в подальшому фізичні та психологічні знущання над роздягнутим потерпілим на камери своїх мобільних телефонів.

В даному випадку обґрунтованість висновків експертів, показань потерпілого та свідків, а також, їх правова оцінка відповідно до вимог КПК України була надана судом при оцінці доказів в їх сукупності, достатності, достовірності та належності, викладена у вироку, що є предметом апеляційного оскарження.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України та ОСОБА_10 за ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді