ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №0003543 від 21 вересня 2024 року за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 вересня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

ЄУНСС №725/8965/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/289/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 193, 194 КПК України

що складає 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до уповноваженого у кримінальному провадженні слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Першотравневого районного суду м. Чернівці.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали визначено до 15 год. 30 хв. 18 листопада 2024 року.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі вважає вказану ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному, ухвалену із порушенням норм процесуального права та не з`ясуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Однак жодних доказів того, що ОСОБА_7 збував якісь наркотичні речовини певним особам, ні в повідомлені про підозру, ні в ухвалі суду не зазначено, єдиний аргумент на який посилається слідчий суддя у своєму рішенні, це вилучення в останнього 29 прозорих полімерних пакетів зі вмістом особливо-небезпечної психотропної речовини PVP. Вказане ніяким чином не дає підстав стверджувати про те, що ОСОБА_7 зберігав їх з метою збуту, що він сам категорично заперечує і стверджує, що вказані наркотичні речовини працівники поліції йому підкинули під час його затримання.

Крім того, не має ніяких підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на, свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом застосування до них погроз, насильства чи інших засобів впливу, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, жодного доказу про це не має.

Зазначає, що з усіх підстав для обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, вказаних в ухвалі суду першої інстанції, залишається тільки те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від шести до десяти років позбавлення волі.

Однак сама по собі тяжкість вчиненого злочину не є достатньою підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Обраний найсуворіший вид запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою не відповідає меті його застосування, є безпідставним, тому вважає його застосування невиправданим та недоцільним.

Окрім того, зауважує, що слідчий суддя не прийняв до уваги істотні обставини, які характеризують особу підозрюваного, попередню бездоганну поведінку, а також відсутність відомостей про намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, то за таких обставин рішення суду щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є безпідставним та підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

ОСОБА_7 діючи умисно, в порушення Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та «Про заходи протидії речовини і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, при невстановлених обставинах, придбав з метою збуту 29 (двадцять дев`ять) прозорих полімерних пакетів із застібкою «zip-lock» із кристалічною речовиною, які обмотані поліетиленовою клейкою стрічкою чорного кольору.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок протиправної діяльності, ОСОБА_7 , 21.09.2024 забрав у невстановленому для досудового розслідування часі та місці мастерклад в кількості 29 (двадцять дев`ять) прозорих полімерних пакетів із застібкою «zip-lock» із кристалічною речовиною, які обмотані поліетиленовою клейкою стрічкою чорного кольору з метою подальшого збуту, але був зупинений працівниками поліції у відповідності до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

В подальшому, в період часу з 10 год. 30 хв. до 11 год. 30 хв. 21.09.2024 слідчо-оперативною групою Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, за участю понятих, за адресою вул. Скрябіна, у м. Чернівці, у встановленому законом порядку, під час проведення затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, під безперервне відео було оглянуто та вилучено належні ОСОБА_7 29 (двадцять дев`ять) прозорих полімерних пакетів із застібкою «zip-lock» із кристалічною речовиною, які обмотані поліетиленовою клейкою стрічкою чорного кольору, які останній зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/126-24/10276-НЗПРАП від 21.09.2024 надана на дослідження речовина в двох пакетах із застібкою «zip-lock», містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,4693 г. та 0,4765 г..

22.09.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Позиції сторін у судових дебатах.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах свого підзахисного просив задовольнити його апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Також просив зменшити розмір застави, так як вона є непомірної для його клієнта.

Прокурор просив ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення, як необґрунтовану.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали слідчого судді та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони захисту, заслухавши міркування адвоката ОСОБА_6 та заперечення сторони обвинувачення, щодо заявлених апеляційних вимог захисником, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та умотивованим.

Апеляційним судом встановлено, що 21 вересня 2024 року до ЄРДР внесені відомості №0003543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

21 вересня 2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22 вересня 2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Отже, питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу визначені змістом ст. 194 КПК України.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження районним судом, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому діяння та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

При цьому, самі обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_7 конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Під час перевірки оскаржуваної ухвали, апеляційною інстанцією встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Що стосується доводів сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на думку апеляційного суду вони є не підтвердженими. Оскільки, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Отже, метою і підставою обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні є доведеність слідчим та прокурором таких ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий ризик, як переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду, апеляційний суд вважає доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, і за яке останньому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, у випадку визнання його винуватим у вчиненому.

Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», №33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у кримінальному провадженні є свідки ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), на яких може бути здійснений вплив підозрюваним ОСОБА_7 , і цим самим останній може перешкодити повному та об`єктивному досудовому розслідуванню й судовому розгляду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України є доведеним, зважаючи на те, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працевлаштований, тобто відсутні кошти, а отже основним джерелом його доходу цілком може бути збут психотропних речовин, тому такий ризик має місце.

За таких обставин, погоджуючись з висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи (якою є ОСОБА_7 ), яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на молодий вік ОСОБА_7 , наявність постійного місця проживання, відсутність сталих соціально-стримуючих факторів, раніше судимий за аналогічний злочин і відбував реальну міру покарання, його ставлення до обставин та наслідків діяння, у вчиненні якого він підозрюється, а тому вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, т.я. дів в межах дискреції суду.

Разом з тим, слід зауважити, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з придбанням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини (ч.2 ст. 307 КК України), яка у своєму складі містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса якого становить 0,4693 г. та 0,4765 г., а тому визначений слідчим суддею розмір застави є цілком обґрунтованим.

На противагу доводам сторони захисту наведеними в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що на даний час, їх не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_7 тих чи інших дій, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам із застосуванням до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів зауважує, що слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, як альтернативу заміни, визначено підозрюваному заставу в сумі 302800 гривень, в разі внесення якої, ОСОБА_7 буде звільнений з-під варти.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява №12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Отже, наведені вище обставини й стали підставами для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді та винесення нової ухвали, як про те апелює сторона захисту у своїй апеляційній скарзі.

Істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.2 ст. 376, 176178, 183, 193, 194, 404, ч.3 ст. 407, 418, 419, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3