Справа № 461/9562/23
Провадження № 1-кп/461/242/24
УХВАЛА

27.08.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 01.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Чернівці, Чернівецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 14.05.2024 р. за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України;

в с т а н о в и в :

органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 14.05.2023 р., приблизно о 17.40 год., перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що ща адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, під час дії воєнного стану, введенного відповідно до Указу Президента Українир № 64/2022, у зв`язку із збройною агресією рф, на території України з 05.30 год., 24.02.2022 р., який продовжено до 18.08.2023 р., діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгової стійки, яка розташована у вищевказаному магазині, жіноче пальто (півпальто м`ята замок) м`ятного кольору, вартістю 400 грн., яке належить ФОП ОСОБА_6 . Вказане пальто ОСОБА_5 заховала у власну сумку чорного кольору, після чого вийшла з приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.

Вищевказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні, після виконання вимог ст.ст. 342-348 КПК України, судом у відповідності до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України запитано згоду обвинуваченої ОСОБА_5 на закриття кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 дала згоду і не заперечувала проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію обвинуваченої.

Прокурор вважала наявними підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого обвинуваченим діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Заслухавши обвинувачену ОСОБА_5 , думку прокурора та захисника, суд дійшов наступного висновку.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 р., згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 р.).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 р. набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. ? 50%).

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 р. у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_5 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 302 грн 80 коп на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалися за ч.1 ст.51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302 грн 80 коп - за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявності кваліфікуючих ознак (наприклад вчинення повторно, в умовах воєнного стану) - за відповідною частиною статті 185 КК України, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України.

З 09.08.2024 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 р.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 р., чинній з 09.08.2024 р., встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 р., чинній з 09.08.2024 р., встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028 грн (1514 ? 2). З врахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_5 таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану втратив чинність, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого вона обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 400 грн та не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи наведене та те, що під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого нею діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, і обвинувачена ОСОБА_5 не заперечує проти закриття кримінального провадження, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас суд враховує, що скасовано кримінальну протиправність діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , але не скасовано його протиправність взагалі. Враховуючи стадію судового провадження, суду не надавалися докази вчинення обвинуваченою інкримінованих йому дій, у матеріалах судового провадження такі відсутні. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженому порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Питання речових доказів слід вирішити в порялку стж. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376, 479-2 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження, внесене 01.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001539 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, - закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази, а саме 2 (два) диски формату «DVD-R» - залишити при матеріалах кримінального провадженея.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.09.2024 р.

Суддя ОСОБА_1