Справа № 953/9983/24
н/п 1-кс/953/8073/24
"31" жовтня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
04.09.2024 у якості потерпілої допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що 12.08.2024 у вечірній час вона приїхала до приміщення кафе з метою перевірки його цілісності.
При зовнішньому огляді приміщення потерпіла виявила, що двері, які розташовані на задньому дворі були вибиті. Вікна у кількості 4-х штук, які знаходяться по периметру приміщення, також, були частково вибиті. Зайшовши всередину вона виявила відсутність свого майна, а саме: циркулярні наноси (ГВП) «Wilo Star-Z 20/7 EM», у кількості 6 штук, придбані 01.06.2021 у ТЦ «ЕПІЦЕНТР», який розташований по вул. Героїв Праці, у новому стані за 9000 грн. (кожний), використовувались за призначенням в задовільному стані без будь - яких видимих ушкоджень, у справному стані; змішувачі для раковини «Kludi Zenta» сенсорні на дві підводки, арт. 3810505 у кількості 4 штук, придбані 01.06.2021 у ТЦ «ЕПІЦЕНТР», який розташований по вул. Героїв Праці, у новому стані за 13 000 грн. (кожний), використовувались за призначенням в задовільному та справному стані без будь-яких видимих ушкоджень; водонагрівач (бойлер) вертикальний «WILLER EV80DR», у кількості 1 штуки, придбаний 01.06.2021 у ТЦ «ЕПІЦЕНТР», який розташований по вул. Героїв Праці, у новому стані за 7 000 грн., використовувався за призначенням в задовільному та справному стані без будь-яких видимих ушкоджень.
Після цього, потерпіла ОСОБА_5 викликала працівників поліції. Хто міг вчинити вищевказаний злочин потерпілій не відомо.
27.10.2024, під час проведення огляду місця події біля буд. АДРЕСА_1 , у свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено: водонагрівач (бойлер) вертикальний «WILLER EV80DR», у кількості 1 штуки.
Власником вилучених речей є потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Також є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування та є доказами у кримінальному провадженні. Зазначені у клопотанні предмети відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, яке може бути речовими доказами.
З огляду на вищевказане, відповідно до ст. ст. 167, 170, 171 КПК України, з метою його збереження, виникла необхідність накладення арешту на вищевказане у клопотанні майно, яке є предметом вчинення кримінального правопорушення, адже незастосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.
На підставі викладеного, враховуючи те, що майно, вилучене 27.10.2024, під час огляду місця події у свідка ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 98 КПК визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Сторона обвинувачення зазначає, що під час досудового розслідування виникла необхідність у арешті вказаного вище майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості його знищення, приховування, пошкодження чи псування, втрати або знищення, використання, передачі або інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.
В судове засідання власник майна ОСОБА_7 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_8 , в якій вона просить розглянути клопотання про арешт мана без її участі. Клопотання підтримує у повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 28).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
27.10.2024 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 14.00 год. до 14.25 год., в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 27.10.2024, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 17-21).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 27.10.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 (гаражне приміщення), а саме: водонагрівач (бойлер) вертикальний «WILLER EV80DR», у кількості 1 штуки до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна камера схову Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1