КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000983 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Татарів Яремчанського району Івано-Франківської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та їй призначено покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1871/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , визначивши незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у січні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи додаток «Telegram», встановлений на належному їй мобільному телефоні, виявила телеграм - канал «ІНФОРМАЦІЯ_2», де із невстановленою досудовим розслідуванням особою домовилася щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою подальшого збуту.

Надалі, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, перерахувала на повідомлений їй банківський рахунок грошові кошти в сумі 6 000 гривень та домовилася про отримання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), посилкою через водія служби таксі, який не був обізнаний про вміст посилки та злочинні наміри ОСОБА_6 . Після цього, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, отримавши посилку, в якій знаходилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), ОСОБА_6 перенесла її за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжила зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою подальшого збуту.

Так, 01.04.2022 року приблизно об 11 годині 19 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 , працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 , в якої в подальшому, під час особистого обшуку, було виявлено та вилучено 10 поліетиленових пакетиків за пазовими замками, в середині із порошкоподібними речовинами, збитими в грудки, в яких наявна особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 10,856 г, що є великими розмірами, яку ОСОБА_6 умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року, придбала та зберігала, з метою подальшого збуту.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №2 особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І» є особливо небезпечною психотропною речовиною.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України з урахуванням положень ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченої ст. 75 КК України, належним чином не врахував суспільну небезпечність вчиненого нею злочину, який є умисним злочином та, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості віднесений до тяжких злочинів.

Крім того, судом необґрунтовано не застосовано до обвинуваченої додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, вважає, що призначене вироком суду покарання ОСОБА_6 є занадто м`яким, в результаті якого не буде досягнуто мети покарання, оскільки, покарання полягає не тільки у виправленні засудженого, а й має на меті запобігання вчиненню нових злочинів засудженим в подальшому, у зв`язку з чим ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, що унеможливить вчинення нею нових злочинів у майбутньому, а застосування положень ст.75 КК України є неправильним та неспівмірним з вчиненим злочином.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення обвинуваченої ОСОБА_6 проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, у великих розмірах, з метою подальшого збуту, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 2 ст. 307 КК України,колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Міра покарання призначена обвинуваченій ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненому визнала в повному обсязі та щиро розкаялася, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, не одружена, не працює.

Належним чином при цьому враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, та відсутність таких обставин, які його обтяжують.

Саме на цих підставах суд, за змістом судового рішення, хоча й визнав за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, однак із урахуванням повного визнання вини і щирого каяття, а також того, що кримінальне правопорушення обвинуваченою було вчинено через складне матеріальне становище та внаслідок збігу тяжких особистих обставин, в силу яких вона залишилась без житла та роботи, а відповідно і без засобів для існування, покладаючи в основу свого рішення ставлення обвинуваченої до вчиненого, щире каяття, відсутність попередніх судимостей, та враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, призначив таке із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, та визнав також і за можливе звільнити її від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, однак у максимальних межах, протягом якого буде здійснюватись контроль за її поведінкою.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин його вчинення,відношення обвинуваченої до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, та тих даних про її особу, які були досліджені у суді першої інстанції та свідчать про те, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненому визнала в повному обсязі, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, не одружена, не працює, а також того, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому та вчинила кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, в силу яких вона залишилась без житла та роботи, а відповідно і без засобів для існування, і обставини, які обтяжують її покарання, відсутні.

Зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_6 , щодо якої також і відсутні дані, які б вказували на її неналежну поведінку та притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності від часу вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, її щирого каяття і під час апеляційного розгляду та повідомлених обставин, що наразі вона працює неофіційно, винаймає кімнату, а зареєстрована в соціальному житлі для безхатченків, та особистих обставин її життя, внаслідок яких вона залишилася без житла та засобів для існування, колегія суддів вважає такими, що свідчать про значні позитивні зміни у поведінці обвинуваченої, що вона зробила належні висновки і стала на шлях виправлення, та відповідно визнає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та її суспільну небезпечність, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачена може бути виправлена без ізоляції від суспільства, у зв`язку з цим, правильними.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду в частині незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, як обов`язкове, з огляду на положення ст. 77 КК України та застосування до обвинуваченої ст. 75 КК України.

Твердження ж прокурора про необхідність призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, з урахуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке вона має відбувати реально, з урахуванням того, що вчинений ОСОБА_6 злочин має підвищений ступінь суспільної небезпеки, який є умисним, тяжким злочином, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки всі ці обставинине лише знайшли своє відображення при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, але й були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання та прийнятті рішення про можливість звільнення її від відбування цього покарання з випробуванням, яке, всупереч тверджень апелянта, суд належним чином мотивував, оцінивши вищезазначене в сукупності з іншими даними про особу винної та фактичними обставинами вчиненого нею кримінального правопорушення.

Інших доводів в обґрунтування необхідності призначення обвинуваченій покарання без застосування ст. 75 КК України прокурор в апеляційній скарзі не навів.

Враховуючи всі вказані вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції інкримінованого їй кримінального правопорушення, та вмотивовано на підставі ст. 75 КК України звільнив її від відбування призначеного покарання з випробуванням, так як її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому доводи прокурора про безпідставне застосування до обвинуваченої ст. 75 КК України є необґрунтованими і належно не мотивованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3