Справа № 755/7705/24
№ 1-кс/755/1734/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Укромне, Сімферопольського р-ну, АР Крим, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 17.04.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУ ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 17.04.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - колабораційна діяльність, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

У період 19-22 лютого 2014 року, Російська Федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні, як привід для вторгнення на її суверенну територію, у порушення міжнародно-правових норм, у тому числі Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією , Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також, підконтрольних уряду Російської Федерації проросійських політичних та інших організацій і об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також, організацію і проведення незаконного так званого «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Автономної Республіки Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним Російській Федерації результатом, який в подальшому, став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу Російської Федерації території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів Федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу Російської Федерації, а також, придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом Російської Федерації було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено, так звані судові, правоохоронні органи, органи влади та місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням Російської Федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022, яким на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжується відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на тимчасово окупованій території м. Керч, АР Крим, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, проте, не пізніше 13.12.2023 року, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення колабораційної діяльності, шляхом добровільного зайняття посад в незаконних правоохоронних органах створених окупаційною владою на тимчасово окупованій території АР Крим.

Так, встановлено, що після окупації РФ територій АР Крим 20.02.2014 року, ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою особою та маючи негативне ставлення до діючої на той час влади України, підтримуючи окупаційну політику РФ, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, але не пізніше 13.05.2016 року, за його добровільної волі та власної згоди був призначений представниками окупаційної влади РФ на посаду «Начальника отдела полиции №1 «Алупкинский» УМВД России по г. Ялте». У подальшому, ОСОБА_6 , будучи прихильником окупаційної влади РФ та підтримуючи її дії на тимчасово окупованій території АР Крим, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та часу, але не пізніше 13.06.2017 року, за пропозицією представників держави окупанта обійняв посаду «Начальника отдела МВД России по г. Феодосии».

Реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах на тимчасово окупованій території АР Крим, громадянин України ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, маючи достатній рівень освіти та спеціальних знань, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, 13.12.2023 року за власною згодою був призначений представниками держави окупанта на посаду «Начальника Управления МВД России по городу Керчи», тобто, добровільно обійняв посаду у незаконному правоохоронному органі, який було створено окупаційною владою РФ, з метою реалізації власної окупаційної політики на тимчасово окупованій території АР Крим за адресою: вул. Леніна, буд. 8, м. Керч, АР Крим .

Перебуваючи на вищевказаній посаді, громадянин України ОСОБА_6 виконує функції незаконно створеного окупаційною владою РФ правоохоронного органу, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

З огляду на викладене, 20.03.2024 року у кримінальному провадженні № 0000024 від 29.01.2024року складено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1КК України.

23 березня 2024 року в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, письмове повідомлення про підозру було йому вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто, шляхом опублікування повідомлення про підозру в газеті «Урядовий кур`єр» (№ 61 ( 7721 ) від 23.03.2024 року ) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також іншими засобами зв`язку, які перебувають у користуванні ОСОБА_6 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,- колабораційна діяльність, а саме, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_6 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході даного кримінального провадження, у тому числі: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 24.01.2024 року №796, відповідно до якого, отримана інформація щодо призначення ОСОБА_6 на посаду « Начальника Управления МВД России по городу Керчи »; роздруківкою « Выписка из Единого государственного реестра юридических дел» № ЮЭ9965-24-7170180 , відповідно до якої, ОСОБА_6 призначений на посаду « Начальника Управления МВД России по городу Керчи » з 13.12.2023 року; протоколом огляду веб-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06.03.2024 року, інформації, що знаходиться у відкритій мережі Інтернет, відповідно до якого, підтверджено факт призначення ОСОБА_6 на посаду « Начальника Управления МВД России по городу Керчи »; протоколом огляду веб-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.03.2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 обіймав інші посади в правоохоронних органах, створених державою окупантом на ТОТ АР Крим, а саме, перебував на посаді «Начальник ОМВД России по г. Феодосии»; протоколом огляду веб-ресурсу https://checko.ru від 18.03.2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 з 13.06.2017 року перебував на посаді керівника «ОМВД России по г. Феодосии», а 13.12.2023 року був призначений на посаду «Начальника Управления МВД России по городу Керчи»; висновком експерта № 255/1 від 29.03.2024 року за результатами проведення судової портретної експертизи, відповідно до якого, на фотознімках, виявлених під час огляду веб-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_5 ,зображений громадянин України ОСОБА_6 ; відповіддю Державної прикордонної служби України №19-25960/18/24-Вих від 15.04.2024року на запит слідчого про відсутність відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_6 , у період з 08.11.2017 року до 15.04.2024 року; відповіддю Офісу Президента України № 43-01/256 від 10.02.2024 року на запит слідчого, про те, що матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_6 на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили; іншими матеріалами кримінального провадження.

01 квітня 2024 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що він перебуває на тимчасово окупованій території України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого.

17 квітня 2024 року постановою прокурора відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя з кримінального провадження № 0000024 від 29.01.2024 року виділено матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_6 у кримінальне провадження № 0000141.

На даний час, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами оперативного підрозділу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, використовуючи знайомство та різноманітну залежність від нього свідків у даному провадженні, перебування свідків на окупованій Російською Федерацією частині території України, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив, у тому числі й у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 продовжує протиправну діяльність, перебуваючи на посаді у правоохоронному органі, створеному на ТОТ АР Крим, вбачається наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - колабораційна діяльність, а саме, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років), вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та свідчать про те, що він переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється, а також, іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому та зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, переховується від органу досудового розслідування і суду, може вчиняти вплив на свідків, а також продовжувати вчиняти свою протиправну діяльність.

Захисник ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 17.04.2024 року.

20 березня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000024 від 29.01.2024 року, з якого, згідно з постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 17.04.2024 року, виділені матеріали кримінального провадження № 0000141 від 17.04.2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 61 ( 7721 ) від 23.03.2024 року та 22.03.2024 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на 27.03.2024 року, 28.03.2024 року та 29.03.2024 року про виклик його до слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_8 також опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження № 61 (7721) від 22.03.2024 року та 22.03.2024 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 01.04.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, не виїхав з неї до теперішнього часу, не з`явився на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Укромне, Сімферопольського р-ну, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: