Справа № 214/1623/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002622 від 26.12.2023, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку із перебування судді ОСОБА_6 на тривалому лікарняному, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду за №745 від 01.08.2024 матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0002622 від 26.12.2023, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року суддею ОСОБА_1 прийнято до свого провадження матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0002622 від 26.12.2023, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні подав до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ще на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, що дають достатньо підстав вважати про можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також можливість вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, яке в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання до затримання, або зменшити визначений раніше розмір застави, оскільки вважає, що кримінальне провадження відносно нього сфальсифіковане, обшук в квартирі, де він мешкав, проведений на підставі ухвали слідчого судді в межах іншого кримінального провадження, до якого він не причетний. Під час проведення обшуку йому було підкинуті наркотичні засоби, які йому не належать, про це свідчить відеозапис проведення обшуку, який не є безперервним. Крім того, він був затриманий безпосередньо під час обшуку. Після звільнення з місць позбавлення волі він участь в протиправній діяльності не приймав. Крім того, він особисто не має можливості внести раніше визначений розмір застави, оскільки це є для нього непомірним тягарем, у зв`язку з цим він просить зменшити розмір визначеної йому застави, як альтернативного запобіжного заходу, у разі продовження строку його тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, заперечував проти продовження останньому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити визначений раніше розмір застави, посилаючись на не доведення обґрунтованості обвинувачення, а також не доведення існування ризиків, на які посилається прокурор. Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, що свідчать про можливість обвинуваченого будь-яким чином впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Стороною обвинувачення не надано доказів, що його підзахисний може вчинити інших кримінальні правопорушення або переховуватись від суду, а отже, відсутні підстави для продовждення строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора щодо доцільності продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на 60 діб, а також відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 04 серпня 2024 року.

Як вбачається зі змісту ухвали суду від 05 червня 2024 року встановлено, що обставини, за яких було продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не змінились: так, останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за яке законом передбачено покарання на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також суд бере до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення, у тому числі, особливо тяжкого злочину, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, не має зареєстрованого місця проживання в м. Кривому Розі, не працює, а отже, не має законного джерела доходу, а також не має міцних соціальних зв`язків, розгляд справи по суті ще не розпочато, свідків у кримінальному провадженні не допитано, а тому, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до переконання про існування ризиків, що обвинувачений, знаходячись на волі та знаючи про тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, може переховуватись від суду, у незаконний спосіб впливати на свідків або продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. При цьому суд з урахуванням зазначеного уважає за необхідне не зменшувати розмір застави, визначений у 134 200 грн.

В свою чергу встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. За правилами ст.12 КК України зазначений злочин відносяться до категорії тяжких.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 утримується під ватою з 28.12.2023, що на час розгляду клопотання прокурора складає більше семи місяців, при цьому жодних процесуальних дій з 21 березня 2024 року, часу призначення справи до судового розгляду, на даній стадії судового розгляду кримінального провадження не здійснено.

Згідно з ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Принцип верховенства права регламентований в ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В свою чергу, вимогами ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

А згідно змісту ч.2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи вищезазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки посилання на зазначені прокурором обставини втратили свою актуальність та їх існування не підтверджується належними та допустимими доказами, враховуючи наступне.

Відповідно до змісту протоколу обшуку від 26.12.2023, обшук за адресою АДРЕСА_1 , був розпочатий 26.12.2023 о 06 год. 17 хв., а закінчений о 08 год. 46 хв., а відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2023 підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий о 12 год. 40 хв., а в подальшому ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року підозрюваному ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений та діє до цього часу.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що прокурором на час подання чергового клопотання не доведено, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: тяжкість обвинувачення та характеристика обвинуваченого, в тому числі в контексті ситуації яка може скластися (загрози) в світлі якісної оцінки негативної майбутньої події, зважаючи, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення сама по собі не може бути підставою для існування вищезазначених ризиків.

Разом з тим, суд вважає, що продовжує існувати ризик, визначений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що раніше останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за корисливі тяжкі злочини, обвинувачується у вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, маючи не погашену судимість, а також не має постійного (тимчасового) місця проживання.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення ст.ст.177, 178 КПК України, та раціональність співставлення обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з раніше встановленим ризиком, який продовжує існувати на даний момент, враховуючи відсутність обставин, які б давали можливість гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 без застосування найсуворішого запобіжного заходу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора щодо доцільності продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на 60 діб.

Приходячи до такого висновку суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора тримання під вартою ОСОБА_4 виправдано за наявності вказаних вище обставин, в тому числі тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

В свою чергу, суд не може погодитись з доводами захисника ОСОБА_5 та його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність підстав для застосування до останнього найсуворішого запобіжного заходу та можливості застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, оскільки встановлені вище обставини дають змогу беззаперечно стверджувати, що запобігти встановленому вище ризику, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, неможливо.

В додаток, суд оцінює клопотання ОСОБА_4 про зменшення розміру раніше визначеної застави як зміну запобіжного заходу, при цьому, враховуючи встановлені вище обставини та раціональність визначеного розміру застави зі встановленим ризиком, який продовжує існувати та зі спливом часу значно не зменшився, отже, не гарантує належну процесуальну поведінки обвинуваченого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну розміру застави.

При цьому, суд зазначає, що з метою усунення будь-якого сумніву щодо його можливої упередженості під час судового розгляду даного кримінального провадження, він не може надати оцінку дослідженим доказам у справі до ухвалення остаточного процесуального рішення за результатами розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 182, 323, 369, 371 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29.09.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 05.08.2024 о 15 год. 05 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1