17 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
15.10.2024 слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в кінці липня 2024 року, але не пізніше 21.07.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дізналася про те, що її колишній співмешканець ОСОБА_6 , із застосуванням насильства, вступив у статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_7 без добровільної згоди останньої, порушивши тим самим статеву недоторканість потерпілої.
Не зважаючи на те, що за вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 було притягнуто до кримінальної відповідальності та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», ОСОБА_5 вирішила звернутися до особи, яка завідомо для неї могла здійснювати злочинний вплив, зокрема до особи, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу.
Використовуючи мобільний термінал в якому активований номер телефону НОМЕР_1 , зателефонувала на номер телефону НОМЕР_2 , що перебував у користуванні ОСОБА_8 та повідомила йому про вищевказану подію.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 під час телефонної розмови попрохала ОСОБА_8 застосувати свій злочинний вплив до ОСОБА_6 , в тому числі вчинення відносно нього дій сексуального характеру, з метою помститися останньому за зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7
Посилаючись на те, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та те, що незастосування до них заборони користування, розпорядження може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, перетворення, слідчий просить накласти на них арешт з метою збереження речових доказів.
Слідчий підтримав подане клопотання надавши відповідну заяву.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, 17.10.2024 подала до суду заяву, в якій просила клопотання слідчого про арешт майна розглядати за її відсутності, зазначивши, що проти задоволення клопотання слідчого не заперечує.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінально провадження, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді від 11.10.2024 надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_2 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання мобільних телефонів, сім-карт операторів мобільного зв`язку, стартових пакетів, блокнотів, червових записів, нотаток, наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, пристроїв для вживання наркотичних засобів, та інших речовин та предметів, які мають відношення до кримінального провадження.
15.10.2024 під час обшуку вищезазначеної квартири слідчим виявлені та вилучені речі, перелік яких зазначено в клопотанні про арешт майна, які в подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, зокрема протоколи допиту свідків, протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, слідчий суддя встановив, що зазначені документи містять достатні дані для висновку, що вилучені 15.10.2024 слідчим в ході обшуку мобільні телефони з сім-картками та блокнот з рукописними засобами відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування заборони користування та розпорядження ними може призвести до їх приховування, знищення або пошкодження, у зв`язку із чим, клопотання слідчого слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 15.10.2024 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме на:
- мобільний телефон Nokia X2-02, у корпусі чорного кольору з сім-картою Київстар НОМЕР_4 ;
- зошит 96 аркушів із рукописними записами, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, до скасування такого обмеження у встановленому законом порядку.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 21 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1