Справа № 183/8890/24
№ 1-кп/183/1771/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000914 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ (Кам`янське), Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, розлученого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

Так, 21 липня 2024 року приблизно о 12 годині 15 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайому ОСОБА_6 похилого віку, яка продавала овочі, та поблизу якої у незакритій сумці знаходився належний останній гаманець.

Розуміючи, що в гаманці можуть знаходитись грошові кошти, в цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме: вищезазначеного гаманця з грошовими коштами, належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 21 липня 2024 року о 12 годині 20 хвилини, продовжуючи знаходитися поблизу будинку АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_6 та під виглядом покупця попросив скласти товар до пакету. В той час коли ОСОБА_6 виймала з незакритої сумки пакет для пакування товару, останній усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, рукою схопив з вищевказаної незачиненої сумки гаманець, всередині якого знаходилися грошові кошти в сумі 2000 гривень.

У подальшому, ОСОБА_3 відкрито утримуючи викрадене майно, з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив, пояснив, що 21 липня 2024 року приблизно дійсно вчинив відкрите викрадення майна (грабіж), при обставинах описаних у обвинувальному акті. В скоєному щиро кається, однак матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, хоча намагався це зробити через свою знайому дівчину.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд провадження за її відсутності. Покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання суд визнає - вчинення злочину особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який віднесено законом до категорії тяжких, враховуючи його поведінку, якою він демонструє відверте нехтування встановленими Законами України суспільними правилами поведінки, його зухвале ставлення до норм моралі та кримінального законодавства.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем мешкання, а також те, що обвинувачений на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, на утриманні дітей або осіб похилого віку не має.

Керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 статей 69,75 КК України, а також, враховуючи те, що виправлення останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому суд доходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч.4 статті 186 КК України, оскільки ОСОБА_3 раніше не судимий та зробив належні для себе висновки та щиро розкаявся, крім того потерпіла не наполягала на призначенні суворого покарання обвинуваченому. Отже, саме такий вид та міра покарання буде мати вплив на його виправлення, і саме за умови застосування позбавлення волі буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Зокрема, призначене покарання також буде відповідати таким принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись статтею 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме з 21.07.2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 , строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 21.07.2024 року по 11.09.2024 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Речовий доказ по кримінальному провадженню:

-диск формату DVD-R добровільно наданий гр.. ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-добровільно наданий потерпілою ОСОБА_8 гаманець бурого та коричневого кольору, з чорного кольору нерівними лініями, що зберігається в камері схову Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_8 за належністю.

Складені в порядку передбаченому КПК України протоколи процесуальних дій та додатки до них залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1