Справа № 129/2364/24
Провадження по справі № 1-кс/129/570/2024
У Х В А Л А

14.08.2024 року м. Гайсин

Слідчий суддя Гайсинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , представника Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та іншу подію, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність слідчого відділу Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка обґрунтована тим, що 01.06.2024 року близько 15 год. 20хв., ОСОБА_3 , власнику нерухомого майна згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № витягу 16685838, в АДРЕСА_1 , заподіяно шкоду в особливо великих розмірах, вчинене шляхом підпалу, що підтверджується актом про пожежу від 01.06.2024 року, згідно якого пожежею знищено шиферну та металеву покрівлю по дерев?яній обрешітці на площі 160 м.кв., домашні речі та майно, причина пожежі - ймовірно підпал невстановленою особою.

Зазначила, що прямими очевидцями скоєного злочину стали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її онучки, які в той час перебували за адресою місця проживання в АДРЕСА_1 та бачили як ОСОБА_8 , яка мешкає по сусідству, постукала у вікно будинку, де вони перебували, а далі побігла в напрямку свого будинку, що знаходиться ближче до городу.

Вказала, що ОСОБА_8 неодноразово залякувала скаржницю ОСОБА_3 та її онучок ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , «що все одно спалить і закопає на городі». Підпал мав місце минулого року, влітку, однак ліквідувати полум?я вдалось самотужки, із заявами в поліцію та в службу цивільного захисту не звертались.

Зазначені дії, на її думку містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, - навмисне знищення майна, у тому числі шляхом підпалу, є одним з найзухваліших засобів залякування і як правило використовується або для помсти або з метою спонукання особи, чиє майно знищено у такий спосіб для вчинення тих чи інших дій. Окрім того, постійні погрози зі сторони ОСОБА_8 викликають постійний страх за життя та здоров?я її онучок ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та загалом її сім?ї. Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (усно, письмово, жестами, шляхом демонстрації) бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована.

15.07.2024 року Гайсинський РУП ГУНП у Вінницькій області на адвокатський запит від 09.07.2024 року, вих. №11587/210/01-2024 надав відповідь, згідно якого її заява (повідомлення) про вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України була розглянута у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», та зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Гайсинського РУП за №4001 від 09.07.2024 р., однак така бездіяльність Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області суперечить вимогам КПК, чим порушує її законні права та інтереси, оскільки: відповідно до ч. 1 та ч.4 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов?язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Окрім того, відповідно до вимог частини першої статті 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зазначила, що заяву було отримано 01.07.2024 року, зареєстровано 09.07.2024 року, відповідь надано 15.07.2024 р., а тому вона змушена звертатись до Гайсинського районного суду Вінницької області із даною скаргою.

Представник особи, що подала скаргу ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала з наведених в скарзі підстав, просила скаргу задовільнити, вказала, що ОСОБА_8 постійно погрожує ОСОБА_3 та членам її родини підпалом, а тому вони вважають, що результатом пожежі за адресою: АДРЕСА_1 є умисні дії з реалізації погроз щодо підпалу та знищенню майна ОСОБА_3 .

Заступник начальника Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , в судовому засідання просив у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити через безпідставність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги з додатками, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оглянувши матеріали перевірки від 01.06.2024р., 01.07.2024р., 09.07.2024р., дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено, зокрема, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність.

Відповідно до ст. 26 КПК України, зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК України).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що 01.06.2024р. близько 15:20год. вони перебували в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та почули як хтось постукав у вікно їхнього будинку, та коли вони виглянули у вікно, то побачили, як хтось тікає з їхнього в напрямку будинку, що знаходиться ближче до городу, хто це саме був вони не знають, можливо це була ОСОБА_8 , особу, яка здійснила підпал вони не бачили.

З наданих суду копії матеріалів перевірки б/н від 01.06.2024р. про результати розгляду повідомлення чергового диспетчера ДСНС встановлено, що 01.06.2024р. надійшло повідомлення від ДСНС, що 01.06.2024р. о 15:58год. за адресою с.Тишківка Гайсинського району Вінницької області горить господарське приміщення.

Під час розгляду скарги доказів вартості пошкодженого майна, слідчому судді не надано.

З висновку спеціаліста ДСНС про причину виникнення пожежі від 03.06.2024р. вбачається, що при розгляді версії про можливість виникнення пожежі внаслідок занесення стороннього джерела запалювання з ознаками спеціальної підготовки або без них, при обстеженні відкритої території сміттєзвалища, детальним оглядом встановленого «осередку» пожежі не було виявлено слідів приготування до підпалу, відсутні ознаки спеціальної підготовки події, слідів створення умов, які б перешкоджали гасінню пожежі або її виявленню, а також не виявлено застосування горючих рідин, предметів, пристроїв та їх залишків, які б могли використовуватися як засоби підпалу, версія навмисного підпалу підтвердження не знаходить.

Крім того матеріали перевірки від 01.06.2024р. містять заяву ОСОБА_3 датовану 18.06.2024р. та заяву ОСОБА_11 датовану 18.06.2024р. в яких вони заявляють, що пожежа, яка мала місце 01.06.2024р. в АДРЕСА_1 , не є підпалом, а тому вони претензій ні до кого не мають, та просять кримінальне провадження за даним фактом не порушувати. Разом з тим, заявою яка міститься в матеріалах перевірки від 09.07.2024р. ОСОБА_3 змінила свою думку і хоче пред`явити претензії ОСОБА_8 , яка погрожувала їй і членам її сім`ї підпалом її майна, просила її заяву від 18.06.2024р. не брати до уваги, оскільки вона була написана під тиском, а тому наполягала порушити кримінальне провадження та внести її повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 194 КК України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В свою чергу частина перша статті 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень наведених норм законодавства свідчить про те, що підставами для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, підтверджують реальність конкретної події злочину, яка має бути очевидною і не викликати сумнівів. Тобто сама заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей до ЄРДР та для початку досудового розслідування і вказана заява (повідомлення) має містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України, щодо обставин, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею встановлено, що в поданій до правоохоронного органу заяві ОСОБА_3 не наведено достатній перелік обставин, які могли б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідальність за вказаною нормою закону настає за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки.

Кваліфікуючими ознаками умисного знищення або пошкодження майна є: 1) вчинення його шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом; 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах; 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків.

Вищезазначені кваліфікаційні ознаки носять альтернативний характер. Тобто, для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.194 КК України достатньо наявності однієї з перерахованих ознак об`єктивної сторони цього злочину: або вчинення його шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах, або спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків.

Для правильної кваліфікації злочинних діянь за ч. 2 ст.194 КК України необхідно здійснити аналіз кваліфікуючих ознак.

Умисним знищенням або пошкодженням майна шляхом підпалу є знищення або пошкодження цього майна вогнем у випадках, коли створюється загроза життю чи здоров`ю людей або загроза заподіяння значних матеріальних збитків (коли такий підпал є загальнонебезпечним). Тому умисне знищення або пошкодження майна вогнем, яке не створювало такої загрози (наприклад, спалення у печі), не може розглядатися як кваліфікуюча цей злочин ознака і тягне відповідальність за ч. 1 ст. 194.

Вибух як спосіб знищення або пошкодження майна являє собою займання певних об`єктів внаслідок миттєвого хімічного розкладання відповідних хімічних речовин чи їх сумішей, що супроводжується створенням газів високої температури і сильним звуком.

Під іншим загальнонебезпечним способом розуміється будь-який інший, крім підпалу та вибуху, спосіб знищення або пошкодження майна, внаслідок якого створюється небезпека життю чи здоров`ю багатьох людей, заподіяння шкоди багатьом матеріальним об`єктам тощо (затоплення, поміщення у воду дроту високовольтної лінії електропередач, застосування сильнодіючої отрути для отруєння домашніх тварин, забруднення парку, пляжу чи іншої місцевості небезпечними відходами, організація катастрофи тощо). Загальнонебезпечність способу знищення чи пошкодження майна визначається з урахуванням факту створення небезпеки для життя чи здоров`я громадян, властивостей майна, якому заподіюється шкода, засобів знищення чи пошкодження, місця вчинення діяння.

Згідно Примітки 3 до ст. 185 КК України: «У статтях 185-191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення».

Відповідно до ст. 169 Податкового Кодексу України з 01.01.2024 року вказана сума збитків становить від 378500 грн. 00 коп.

Під час розгляду скарги ОСОБА_3 пояснила, що внаслідок того, що згоріла господарська будівля, вона зазнала матеріальних втрат без вказання конкретної суми таких втрат.

Таким чином, враховуючи викладені вище положення, що розкривають кваліфікуючі ознаки ч. 2 ст. 194 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку не може розглядатися як кваліфікуюча ознака цього злочину, а сума матеріальної шкоди, завданої в результаті умисного пошкодження майна, належного ОСОБА_3 не становить великих розмірів, тому не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Разом з тим, щодо твердження скаржниці, щодо можливого здійснення підпалу, варто зазначити, що висновком спеціаліста ДСНС про причину виникнення пожежі від 03.06.2024р. спростовано можливість підпалу, оскільки при розгляді версії про можливість виникнення пожежі внаслідок занесення стороннього джерела запалювання з ознаками спеціальної підготовки або без них, при обстеженні відкритої території сміттєзвалища, детальним оглядом встановленого «осередку» пожежі не було виявлено слідів приготування до підпалу, відсутні ознаки спеціальної підготовки події, слідів створення умов, які б перешкоджали гасінню пожежі або її виявленню, а також не виявлено застосування горючих рідин, предметів, пристроїв та їх залишків, які б могли використовуватися як засоби підпалу, версія навмисного підпалу підтвердження не знаходить.

Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , відмовити, за недоведеністю.

Керуючись п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 22, ст. 26, п. 3 ч. 1 ст. 303, статтями 307, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та іншу подію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: