ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , у інтересах ОСОБА_7 , прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_9 подану на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.4 ст.189 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , , раніше судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 грудня 2024 року із правом внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800,00 гривень, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01 грудня 2024 року із правом внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800,00 гривень.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що при задоволенні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 ним враховано ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків можливого впливу з боку підозрюваного на свідків, вірогідність його переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, суддею враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке у відповідності зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, із конфіскацією майна.

Слідчий суддя врахував наявність у підозрюваного ОСОБА_7 місця реєстрації та проживання, а також ряд захворювань, підтверджених наданими захисником медичними документами. Водночас, слідчий суддя бере до уваги і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, що є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При визначенні розміру застави слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення, майнового стану підозрюваного, а саме, що останній не одружений, офіційно не працевлаштований, відсутність даних про перебування на його утриманні будь-яких осіб, застава у межах, встановлених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, визначив заставу у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для прецездатних осіб із покладанням на нього обов`язків в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції допустив поверхневий розгляд клопотання, формально заслухав доводи сторони захисту без належної її оцінки, що призвело до ухвалення протиправного рішення, не надано належної оцінки особі підозрюваного, та ризикам, на які посилається у своєму клопотанні слідчий та прокурор.

Захисник вважає, що клопотання слідчого не містить викладу обставин, на підставі, яких він вказує на наявність ризиків, та посилання на матеріали, якими вони обгрунтовуються, крім того в порушення вимог ч. 1 п. 5, ч. 3 ст. 184 КПК України слідчим та прокурором до клопотання не додані жодні матеріали, які б взагалі свідчили на підтвердження про наявність таких ризиків, а так само і копії матеріалів взагалі.

Зауважує, що ОСОБА_7 є чоловік із рядом захворювань, має постійне зареєстроване місце проживання в м. Новомосковськ, та стійкі соціальні зв`язки, зокрема батьків, які є похилого віку та мають хронічні захворювання.

Вказує, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватись від слідства, оскільки потребує постійного щоденного лікування.

Наголошує, що дане кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілої ОСОБА_11 , інших свідків не має, остання при допиті не вказувала на будь-які погрози з боку ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 намагався займатись суспільно корисною працею, не вимагав у ОСОБА_11 ніяких грошових коштів за нерозповсюдження відомостей, яка потерпіла бажає збрегти в таємниці, а хотів повернути кошти витрачені ним у процесі спільної праці та відпрацьованого часу.

Стверджує, що стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, усі доводи зводяться до формального перерахунку встановлених КПК ризиків, без обгрунтування .

Щодо застави звертає увагу колегії суддів, що враховуючи практику ЕСПЛ, є потреба у визначені підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є пропорційною до особи, відповідатиме обгрунтованості підозри, та тяжкості інкримінованого злочину, майнового стану, а також наявним ризикам.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн. 00 коп.

Вважає, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою в частині визначеного розміру можливої застави, отже підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що ухвала суду першої інстанції, не містить обгрунтування того, чому саме слідчий суддя дійшов висновку про те, що застава у 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та визначення більшого розміру застави може бути завідомо непорним для підозрюваного.

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння тяжких умисних корисливих злочинів проти чужої власності, наразі знов обгрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічного особливо тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, слідчий суддя визначив можливий розмір застави для підозрюваного, який максимально наближений до відповідної найнижчої межі встановленої КПК України, при цьому не надавши належного обгрунтування своєму рішенню, як того вимагає ч. 3 ст. 183 КПК України.

Крім того, слідчим суддею не взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_11 , яка в ході досудового розслідування зазначила, що вона займалась спільною підприємницькою діяльністю з підозрюваним ОСОБА_7 та починаючи з березня 2024 року, останній отримав від неї більше ніж 1000 000 грн., в рахунок викупу робочого обладнання та оплати оренди приміщення для ведення підприємницької діяльності. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 займався веденням спільної з потерпілої підприємницькою діяльністю з виготовлення автомобільної хімії починаючи з травня 2023 року. Вказані обставини свідчать про те, що майновий стан підозрюваного , не дивлячись на відсутність офіційного працевлаштування, вказує на необхідність визначення розміру застави, виходячи з максимальної межі, передбаченої п. 3 ч. 5 ст. 183 КПК України.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, щодо заволення апеляційної скарги прокурора заперечували.

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, з погрозою розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 03 жовтня 2024 року.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_12 до інкримінованих йому злочинів.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_7 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_7 статті позбавлення волі стоком від семи до дванадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом у нічний період доби (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора то, слідчим суддею враховано відомості про особу ОСОБА_7 , який не одружений, з вищою освітою, має постійне місце проживання, офіційно не працює, відсутність на утриманні будь-яких осіб, має судимість у зв`язку з чим обгрунтовано застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Розмір застави визначено у відповідності до п. 3 ч.5 ст.182 КПК України та є таким, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Посилання захисника на стан здоров`я, не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як на час апеляційного перегляду відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 ,що унеможливлює його тримання під вартою, до суду не надано.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст. 189 КК України ОСОБА_12 є виправданим та таким, що в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800,00 гривень щодо підозрюваного за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_7 строком до 01 грудня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4