ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/224/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави підозрюваному ОСОБА_8 .. Підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, із вищою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

постановлено негайно звільнити з під варти в залі суду, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_8 під вартою.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що клопотання старшого слідчого є неправомірне та незаконне в частині вибраного виду запобіжного заходу. При цьому зазначив, що в силу прямої вказівки ч.4 п.2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_8 не може застосовуватися запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки згідно до ч.3 п.2 ст. 183 КПК чітко зазначено про необхідність повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а не кримінального проступку, яким є ч.2 ст. 125 КК, за вчинення якого щодо ОСОБА_8 складений обвинувальний акт і скерований до суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що застосувати положення ч.4 ст. 194 КПК, зокрема до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначено у клопотанні органу досудового розслідування є неможливим, оскільки клопотання органу досудового розслідування є незаконне по своїй суті в цілому, а застосувати положення ч.4 ст. 194 КПК дозволяється при поданні і розгляді клопотання, яке відповідає вимогам КПК, і за недоведеністю прокурором неможливості застосувати більш м`який із запобіжних заходів для запобігання ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Апелянт посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину проти органу державної влади, що свідчить про небезпеку його для суспільства.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Підозрюваний ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, що відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить задовольнити, в судових дебатах захисника-адвоката ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу прокурора, вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що 29 червня 2024 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 30 червня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, які підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні доказами, є вірними як і наявність ризиків продовження вчинення кримінальних правопорушень, можливість незаконного впливу на свідка, яким є його батько.

Разом з тим, слідчий суддя правильно вказав, що клопотання органу досудового розслідування про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є неправомірним.

Так, ч.2 ст. 177 КПК - підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя встановив, що з долучених органом досудового розслідування документів ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч.2 ст. 345 КК відноситься до нетяжких злочинів, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому в силу прямої вказівки ч.2 п.3 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_8 не може застосовуватися запобіжний захід у виді тримання під вартою, яке ініціював орган досудового розслідування.

Слідчий суддя дійшов правильно висновку, що посилання у клопотанні на частину 2 пункту 3 статті 183 Кодексу, як на правову підставу можливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до раніше не судимої особи, зокрема, вказуючи, що до суду відносно ОСОБА_8 направлено обвинувальний акт про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України - є неправомірним, оскільки при застосуванні ч. 2 п. 3 ст. 183 КПК України підозру у вчиненні іншого злочину особі повинно бути повідомлено після вчинення нею злочину, у якому вона підозрюється і в межах даного кримінального провадження, відносно якої розглядається клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя правильно вказав, що посилання органу досудового розслідування про скерування до суду обвинувального акту про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України - не відноситься до тих обставин, які вказані у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, за наявності яких до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя врахував, що ч.2 п.3 статті 183 КПК України передбачено необхідність повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а не кримінального проступку, яким є ч. 2 ст. 125 КК України, за вчинення якого щодо ОСОБА_8 складений обвинувальний акт і скерований до суду.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, зазначаючи про неправомірність клопотання органу досудового розслідування в частині вибраного виду запобіжного заходу, який клопоче застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , правомірно вказав, що застосувати положення ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного ОСОБА_8 та визначити більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні є неможливим, оскільки клопотання органу досудового розслідування є незаконне по своїй суті в цілому, а застосувати положення ст. 194 Кодексу встановлено при поданні і розгляді клопотання, яке відповідає вимогам КПК України і за недоведеністю прокурором неможливості застосування більш м`якого із запобіжних заходів для запобігання ризикам.

За таких обставин, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді