УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миронівка, Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у кримінальному провадженні №0000058, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.12.2024, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч.2 ст.149, ч.2 ст.149 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у кримінальному провадженні №0000058, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.12.2024, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч.2 ст.149, ч.2 ст.149 КК України.

Вказане клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000058 від 08.12.2012 року, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в першій половині липня 2002 року (точної дати слідством не встановлено) ОСОБА_6 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисних спонукань, маючи умисел на здійснення відносно людини незаконної угоди, пов`язаної із законним переміщенням за її згодою через державний кордон України до м. Москва російської федерації для подальшої передачі невстановленій особі на ім`я ОСОБА_7 з метою сексуальної експлуатації та залучення в боргову кабалу, в м. Миронівка Київської області познайомились з ОСОБА_8 , якій запропонували роботу продавцем на ринку в м. Москві та пояснили, що там можна заробляти 87 гривень в день. Ввівши ОСОБА_8 в оману відносно своїх намірів, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали від неї згоду виїхати до м. Москви. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні та протиправні дії, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на сексуальну експлуатацію ОСОБА_8 , шляхом введення останньої в боргову кабалу, повідомили їй, що всі витрати на квитки та проживання в м. Москві візьмуть на себе. Кошти, які будуть витрачені на це ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , вона повинна повернути їм після того, як заробить в м. Москві. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення відносно ОСОБА_8 незаконної угоди, пов`язаної із законним переміщенням за її згодою через державний кордон України до м. Москва російської федерації для подальшої передачі невстановленій особі на ім`я ОСОБА_7 з метою сексуальної експлуатації, шляхом введення в боргову кабалу, отримали від ОСОБА_8 паспорт громадянина України на її ім`я і сплатили за рахунок власних коштів вартість квитка на потяг Київ-Москва. Наступного дня ввечері ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 автомобілем таксі поїхали на залізничний вокзал в м. Київ, де сіли на потяг Київ- Москва. В потязі ОСОБА_5 віддала ОСОБА_8 її паспорт, а також квиток на потяг. Приїхавши в м. Москву, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вокзалі зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_9 . Він відвіз ОСОБА_6 додому, а ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на квартиру, що розташована по АДРЕСА_2 . Наступного дня ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_8 , що роботи продавцем на ринку не має і що їй необхідно займатись проституцією, тобто вступати в статеві зносини з чоловіками за гроші, для того, щоб повернути борг за квиток, за проживання на квартирі, за їжу. Також ОСОБА_5 сказала, що ОСОБА_8 для клієнтів буде надавати послуги сексуального характеру по 100 доларів США. Спочатку ОСОБА_8 відмовилась, але ОСОБА_5 , шляхом психічних погроз примусила її займатись проституцією. ОСОБА_5 сказала ОСОБА_8 , що остання одна в незнайомому місті, що в неї не має грошей повернутись додому, а також якщо ОСОБА_8 відмовиться то вона застосує фізичне насильство. Також ОСОБА_6 на ринку за власний кошт придбала для ОСОБА_8 одяг, білизну, взуття та косметику. Витрачені кошти ОСОБА_8 повинна була відпрацювати, займаючись проституцією.

26.08.2005 на підставі КПК України в редакції 1960 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

29.08.2005 ОСОБА_5 оголошено у розшук у зв`язку з тим, що вона переховується від слідства та її місцезнаходження не встановлено.

09.09.2005 постановою Миронівського районного суду Київської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 та її доставку під вартою до суду для обрання запобіжного заходу.

08.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 внесені відомості щодо учинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

19.12.2012 слідчим управлінням ГУМВС України в Київській області за погодженням з прокуратурою Київської області ОСОБА_5 у відповідності до ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

06.11.2024 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук з метою її арешту та екстрадиції.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.253-18788/0/15-08 від 03.12.2008 ОСОБА_5 о 15 год. 15 хв. 10.05.2004 через пункт пропуску «Бачівськ» виїхала з території України та станом на 02.10.2024 на територію України не поверталася.

Разом з тим, у клопотанні прокурор зазначає, що необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органу досудового розслідування, суду.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування подав до Шевченківського районного суду м.Києва клопотання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо обрання підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, вказала, що повідомлення про підозру останній не вручено та клопотання не містить підтверджень виклику останньої. Між тим, зазначила, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не обґрунтовані.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000058 від 08.12.2012 року, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

26.08.2005 на підставі КПК України в редакції 1960 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 як обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

29.08.2005 ОСОБА_5 оголошено у розшук у зв`язку з тим, що вона переховується від слідства та її місцезнаходження не встановлено.

09.09.2005 постановою Миронівського районного суду Київської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 та її доставку під вартою до суду для обрання запобіжного заходу.

08.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 внесені відомості щодо учинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 149 КК України.

19.12.2012 слідчим управлінням ГУМВС України в Київській області за погодженням з прокуратурою Київської області ОСОБА_5 у відповідності до ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 149, ч.2 ст. 149 КК України.

06.11.2024 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук з метою її арешту та екстрадиції.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.253-18788/0/15-08 від 03.12.2008 ОСОБА_5 о 15 год. 15 хв. 10.05.2004 через пункт пропуску «Бачівськ» виїхала з території України та станом на 02.10.2024 на територію України не поверталася.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність останньої до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15 ч.2 ст.149, ч.2 ст.149 КК України.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Слідчий суддя оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду, як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, що дають достатні підстави для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, його зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжкого, враховуючи що підозрювана перебуває на території росії та оголошена у розшук, слідчий суддя не знаходить підстав для обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Отже, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчим суддею враховується вагомість, зібраних під час досудового розслідування доказів, що поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується на території інших держав, що свідчить про достатність правових підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Керуючись, ст. ст. 2, 7, 177, 178, 183, 193, 196, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1