УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року

м. Київ

Справа № 523/2055/22

Провадження № 51-3934 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 травня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження з розгляду клопотання адвокатаОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що до Суворовського районного суду м. Одеси 18 грудня 2023 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суду, в якому зазначено, що при ухваленні вироку у справі № 523/2055/22 у рішенні не було зазначено про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Ознайомившись з вимогами клопотання, місцевий суд дійшов висновку про неможливість ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, адже ухвалення такого рішення не передбачено положеннями КПК України. Як указав місцевий суд, це питання наразі може бути вирішено шляхом добровільного відшкодування засудженим таких витрат, шляхом оскарження вироку суду або в порядку цивільного судочинства за позовом потерпілого до обвинуваченого зі стягненням з останнього понесених судових витрат вже в порядку цивільного провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, за результатом розгляду якої колегія суддів Одеського апеляційного суду ухвалою від 16 травня 2024 року залишила його апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року - без зміни.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу № 523/2055/22 до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши оскаржувані судові рішення, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, та інші документи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

Статтею 424 КПК України передбачено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Відповідно до частин 1, 2 цієї статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, та судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень (справа № 523/2055/22) вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 грн, та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 13 185,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 20 129,64 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та стосовно окремих процесуальних витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , були залишені без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

18 грудня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суду, в якому зазначено, що при ухваленні вироку у справі № 523/2055/22 не було зазначено про рішення суду щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження з розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення суду. Зокрема вказано, що ухвалення такого рішення не передбачено положеннями КПК України.

Ухвалою колегії суддів Одеського апеляційного суду від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року - без зміни.

Як убачається з наявних в ЄДРСР текстів оскаржуваних рішень місцевого та апеляційного судів, указане провадження було розглянуто судами у порядку положень розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень». На це вказує, зокрема, зазначення номеру провадження № 1-в/523/722/23 в оскаржуваному рішенні місцевого суду та посилання на положення ст. 532 КПК України в оскаржуваному рішенні апеляційного суду.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень». Порядок їх вирішення врегульовано статтею 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Однак оскарження зазначених судових рішень у касаційному порядку Розділом VIII «Виконання судових рішень» не передбачено.

Отже, виходячи з положень п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статей 424, 539 КПК України, вказані рішення не можуть бути предметом перевірки в касаційному порядку.

Така позиція узгоджується з правовими висновками, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (№13-38кс18) та об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 березня 2019 року (№ 756/9514/15-к).

Тому вказівка у тексті оскаржуваної ухвали апеляційного суду про те, що вона може бути оскаржена у касаційному порядку, є помилковою.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 травня 2024 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3