Справа № 474/565/22
Провадження № 1-кс/474/108/24
УХВАЛА

Іменем України

20.09.24р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.08.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного 20.08.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

встановив:

17.09.2024р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій останній просить скасувати постанову слідчої ОСОБА_4 від 14.08.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000153 від 20.08.2022р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (далі - оскаржувана постанова).

На обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказує таке:

- оскаржувана постанова обґрунтовується посиланнями на витребувану інформацію про хід досудового розслідування кримінального провадження № 0000009 від 11.03.2019р., не перевіреними на їх достовірність показами свідків в цьому провадженні та припущеннями слідчої ОСОБА_4 щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, без зазначення установлених фактичних обставин, що стали такими доказами;

- в оскаржуваній постанові слідчою ОСОБА_4 не наведено належної правової оцінки щодо відсутності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 з відповідним аналізом усіх елементів складу злочину та мотивацією з посиланням на докази зібрані в ході досудового розслідування;

- в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме докази досудового слідства спростовують доводи заявника, заява якого була прийнята цим органом досудового слідства, як така що на час її реєстрації в ЄРДР була визнана такою, що містить об`єктивні дані про вчинення злочину;

- оскаржувана постанова винесена за відсутності протоколів допиту заявника ОСОБА_3 та начальника відділу освіти ОСОБА_5 та надання їхнім показам правової оцінки;

- припущення слідчої ОСОБА_4 щодо відсутності в діях ОСОБА_5 , під час надання відповіді на запит ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України так, як останньою лише було підготовлено відповідь та будь-яких відомостей до акту перевірки нею внесено не було, аж ніяк не може бути підставою для закриття кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 на запит слідчої надала не акт службового розслідування нещасного випадку, який стався в січні 2018р. з ученицею 5-ого класу Покровської ЗОШ ОСОБА_7 , завірений начальником відділу освіти та членами створеної нею комісії, а завірений нею шкільний акт розслідування вищезазначеного нещасного випадку, надумано стверджуючи без будь-якої мотивації, що він і є актом перевірки законності та належності розслідування нещасного випадку.

Вищенаведене, на думку ОСОБА_3 , свідчить, що оскаржувана постанова не мотивована, всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України, слідчою ОСОБА_4 не і в повному обсязі зібрано, перевірено та оцінено докази з метою встановлення та з`ясування всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідча СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП України в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (далі слідча - ОСОБА_4 ) в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка слідчої ОСОБА_4 не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення ОСОБА_3 , дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

04.08.2022р. ОСОБА_3 звернувся до начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення начальницею відділу освіти Врадіївської селищної ради ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, так як остання надала слідчій на її вимогу відповідь № 243 від 21.05.2021р., яка є офіційним документом, внісши туди завідомо неправдиві відомості щодо надання нею завіреного належним чином копії акту перевірки законності та належності розслідування нещасного випадку, який стався з ученицею 5-го класу Покровської ЗОШ ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.08.2022р. ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/429/22 задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважену службову особу Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 04.08.2022р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, начальником відділу освіти Врадіївської селищної ради ОСОБА_8 .

20.08.2022р. СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за заявою ОСОБА_3 від 04.08.2022р. розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000153, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження слідчою ОСОБА_4 здійснено такі дії:

- витребувано матеріали за заявою ОСОБА_3 від 04.08.2022р., зареєстровані до ІТС ІПНП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за № 1890 від 04.08.2022р.;

- допитано свідка ОСОБА_5 (протокол допиту від 20.09.2022р.);

- за заявою ОСОБА_5 від 20.09.2024р. долучено до матерів кримінального провадження копії: вимоги слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_9 від 23.04.2021р. за № 354/69-2021 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 11.03.2019р. за № 0000009; витягу з протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці № 055-09-21 від 17.09.2021р.; акта про нещасний випадок № 1 від 23.01.2018р., що стався з учасником навчально-виховного процесу ученицею Покровської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_10 ; довідку Врадіївської центральної районної лікарні № 25 від 22.01.2018р.; посвідчення № 002041 від 17.09.2021р. щодо проходження ОСОБА_5 навчання з охорони праці;

- опитано свідка ОСОБА_11 (протокол допиту від 28.09.2022р.);

- долучено копію постанови від 30.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 03.07.2018р. до ЄРДР за № 0000224, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137 КК України;

- 09.03.2023р. отримано, на свою письмову вимогу від 27.02.2023р. за № 1279/69-2023, копію відповіді начальника відділу освіти Врадіївської селищної ради ОСОБА_12 від 21.05.2021р. за № 243.

Допит заявника ОСОБА_3 не проводився, оскільки, як зазначила слідча ОСОБА_4 , у своєму рапорті від 14.08.2024р., ОСОБА_3 , якому 01.06.2023р. поштовим зв`язком направлено повістку про виклик про явку до відділу поліції на 14.06.2023р. для проведення його допиту як свідка, та яку він особисто отримав 07.06.2023р., на допит не з`явився.

14.08.2023р. слідча ОСОБА_4 постановила оскаржувану постанову, в якій виклала встановлені під час досудового розслідування обставин нещасного випадку, який стався з ученицею Покровської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_10 , проведення перевірки щодо причин нещасного випадку та дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Свій висновок слідча ОСОБА_4 мотивувала тим, що в діях ОСОБА_5 під час надання відповіді на запит ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, так як останньою лише було підготовлено відповідь та будь-яких відомостей до акту перевірки нею внесено не було.

Встановив вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема, відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до п.п. 1-3 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 1, п.п. 1, 4, 6 ч. 2 та ч. 3 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.

Керівник органу досудового розслідування зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі. Невиконання керівником органу досудового розслідування законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 4 та 5 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, слідча ОСОБА_4 не дотрималася вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства.

Частиною 1 статті 366 КК України передбачено відповідальність за складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Предметом злочину є офіційний документ, визначення якого наведено у примітці до ст. 358 КК України, згідно з якою під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Об`єктивна сторона злочину характеризується активною поведінкою - діями, які полягають у перекручуванні винним істини в офіційних документах чи у видачі неправдивих офіційних документів шляхом використання для цього свого службового становища. За частиною 1 ст. 366 КК України карається злочин із формальним складом, який визнається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з таких альтернативно передбачених у диспозиції дій, як: а) складання неправдивого офіційного документа; б) видача неправдивого офіційного документа; в) внесення до офіційного документа неправдивих відомостей; г) інше підроблення офіційного документа.

Складання неправдивих документів - це повне виготовлення документа, що містить інформацію, яка повністю або частково не відповідає дійсності. При цьому форма та реквізити документа відповідають необхідним вимогам. Видача неправдивих документів означає надання (передачу) його фізичним або юридичним особам або випуск для використання такого документа, зміст якого повністю або частково не відповідає дійсності і який був складений або службовою особою, яка його видала, або іншою службовою особою. Видача неправдивого документа є і в тому випадку, якщо документ був складений приватною особою, але потім був посвідчений службовою особою і виданий нею фізичним чи юридичним особам від імені тієї організації, яку представляє службова особа, що видала цей документ. Внесення до документів неправдивих відомостей означає внесення (включення) до дійсного (справжнього) офіційного документа, який зберігає належну форму та необхідні реквізити, інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності. Інше підроблення документів передбачає повну або часткову зміну змісту документа чи його форми або реквізитів, проте не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань, зміни букв чи цифр тощо. Інше підроблення документів є своєрідним антиподом внесення до документа неправдивих відомостей, бо неправдиві відомості у цьому випадку до документа не вносяться, а виправляються або знищуються такі, вже наявні у документі відомості, що відповідають дійсності.

Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим).

Мотиви та мета службового підроблення можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. У цілому злочин є умисним. Внесення до документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, чи видача документа, невідповідність дійсності якого нею не усвідомлюється, виключає склад службового підроблення і за наявності необхідних умов може бути кваліфіковане за іншими статтями КК України.

Суб`єктом службового підроблення може бути будь-яка службова особа (частини 3 і 4 ст. 18 КК) незалежно від того, у публічній чи в приватній сфері службової діяльності вчинюється цей злочин.

В той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови, досудове розслідування проводилося виключно з метою встановлення обставин нещасного випадку, який стався з ученицею Покровської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_10 та проведення перевірки щодо причин нещасного випадку, а не з метою встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, щодо внесення ОСОБА_5 у відповідь № 243 від 21.05.2021р. завідомо неправдивих відомостей.

Слідча ОСОБА_4 жодним чином не мотивувала оскаржувану постанову в частині наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 , у зв`язку з наданням на вимогу слідчої ОСОБА_9 відповіді № 243 від 21.05.2021р., всіх елементів складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, про які зазначено вище по тексту ухвали.

Крім того, дійшовши до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідча ОСОБА_13 лише констатує вказаний факт, зазначаючи встановленні обставини нещасного випадку та проведеної перевірки, однак жодним чином не зазначає на підставі яких доказів та встановлених фактів вона дійшла такого висновку.

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо давати оцінку по кожному твердженню скарги.

З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що в цілому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.08.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного 20.08.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчої СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 14.08.2023р. про закриття кримінального провадження, внесеного 20.08.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний "23" вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1