Єдиний унікальний номер справи: 766/3126/24 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/300/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111-1 КК України
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3126/24
В И Р О К

іменем України

30 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000024 від 19.07.2023 за апеляційною прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2024, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Білозерка Херсонської області, громадянку України, заміжню, з вищою освітою, неповнолітніх утриманців не маючої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджено:

за ч.2 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а також обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах, а також організаціях, що надають публічні послуги, без конфіскації майна, на строк 10 (десять) років.

в с т а н о в и в:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона в червні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території тимчасово окупованого збройними формуваннями РФ смт. Білозерка Херсонського району Херсонської області добровільно надала згоду на зайняття посади «головного спеціаліста (економіста) відділу бухобліку та звітності військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади Херсонського району Херсонської області», тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території. Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи на вказаній посаді, за адресою АДРЕСА_2 , не маючи в підпорядкуванні підлеглих працівників, виконувала свої функціональні обов`язки, які полягали у прийомі громадян та видачі їм соціального забезпечення від окупаційної влади.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації її дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не застосував покарання в частині позбавлення права обіймати посади в органах державного управління, що не виключає можливість подальшого вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень з використанням певних посад чи в результаті зайняття певною діяльністю та за своєю суттю не сприяє досягненню мети покарання.

Просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.111-1 КК України покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та державного управління, органах місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із наданням публічних послуг, на строк 10 років, без конфіскації майна.

Врешті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, просив ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання, позицію обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.111-1 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, і ці висновки суду ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.394 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, доказів у судовому засіданні або встановлених досудовим розслідуванням обставин згідно із статтями 381, 382 КПК України, не досліджувалися.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачена ОСОБА_8 , яка була представлена захисником ОСОБА_7 , надала письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Водночас, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, належить скасувати з таких підстав.

Відповідно до змісту ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У силу п.3 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.420 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

У п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом приписів ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Санкцією ч.2 ст.111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Покарання у виді позбавлення цього права має формулюватися таким чином, щоб обвинувачений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 добровільно обійняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, - «головного спеціаліста (економіста) відділу бухобліку та звітності військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади Херсонського району Херсонської області».

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення даного виду, на який спрямоване посягання, є внутрішня безпека держави в двох головних сферах: функціонування конституційного ладу та діяльності державної влади.

Однак, суд першої інстанції наведене вище залишив поза увагою та, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, необґрунтовано вказав на позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, оскільки кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_8 не пов`язане із зайняттям посади, пов`язаної з виконанням цих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, чим звузив сферу його застосування, оскільки таке формулювання покарання не виключає можливість подальшого вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень з використанням певних посад чи в результаті зайняття певною діяльністю та за своєю суттю не сприяє досягненню мети покарання.

Приймаючи до уваги, що у зв`язку з неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність є необхідність розширення переліку посад, які обвинувачена ОСОБА_8 позбавляється права обіймати, а тому призначена судом першої інстанції їй міра покарання не може бути визнана достатньою для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень внаслідок м`якості.

Отже, судом першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело й до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, через це оскаржуваний вирок у частині призначення покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

При призначенні покарання колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, його ступінь суспільної небезпеки, виходячи з обставин вчинення, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне та зареєстроване місце проживання, свою вину визнала в повному обсязі, жодних перешкод під час дізнання не чинила, не намагалася уникнути відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання, - повне визнання обвинуваченою своєї вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені вище дані та обставини в їх сукупності, межі апеляційних вимог прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та державного управління, органах місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із наданням публічних послуг, на строк 10 років, без конфіскації майна.

Саме таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Тому, зважаючи на доводи сторони обвинувачення та заявлені нею вимоги, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити.

Керуючись ч.15 ст. 615, ст.404, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд.

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2024 щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.111-1 КК України покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, органах місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною із наданням публічних послуг, на строк 10 років, без конфіскації майна.

У решті вирок суду першої інстанції щодо неї - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4