Дата документу 07.11.2024 Справа № 334/5177/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №334/5177/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/735/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 07 листопада 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не одружений, має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON);

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м.Запоріжжя до 19 грудня 2024 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 242240 гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 з урахуванням його тривалості, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, обставинам вчинення злочину, що інкримінується підозрюваному, забезпеченню прав потерпілих, а також покаранню, що може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначити менший розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що органом досудового розслідування не було додано до клопотання жодного запиту, починаючи з 06 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року, та не було додано до клопотання письмових запитів до військових частин.

Вказує, що з 05 липня 2024 року по 15 серпня 2024 року слідчим не було зроблено жодної процесуальної дії для встановлення місцязнаходження ОСОБА_6 , але у зв`язку із тим, що 28 серпня 2024 року спливав строк досудового розслідування, за три дні зробили запит 16 серпня 2024 року, не дочекавшись відповіді, винесли Постанову про оголошення у розшук 19 серпня 2024 року, зупинили досудове розслідування і після затримання ОСОБА_6 поновили досудове розслідування.

Посилається на те, що станом на 24 жовтня 2024 року стороні захисту так і не вручили та не ознайомили ні з постановою про зупинення, ні з постановою про поновлення кримінального провадження.

Захисник вважає, що визначений розмір застави не відповідає матеріальному стану підозрюваного та є неможливим для його виконання.

Вказує, що підозрюваний відстоює незалежність і суверенітет України в лавах Збройних Сил України.

Зауважує, що подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не доведеними належними та достатніми доказами.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 11 вересня 2024 року слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001229 від 21 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, вчинив відкрите викрадення чужого майна під час дії правового режиму воєнного стану за наступних обставин.

19 червня 2024 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись біля 1 під`їзду, будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , підійшов позаду до потерпілого ОСОБА_10 , який йшов по вулиці, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та розцінюються потерпілим як злочин, шляхом ривку з шиї потерпілого ОСОБА_10 зірвав срібний ланцюжок, вагою 16,5 грамів, довжиною 60 сантиметрів, 925 проби, якірного плетіння, на якому висів срібний кулон, у вигляді герба України, вагою 4,4 грами, розміром 30х17 мм, 925 проби, загальною вартістю 7065 гривень 37 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 побіг в сторону пр.Металургів в м.Запоріжжя, залишивши місце злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 7065 гривень 37 копійок.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.4 ст.186 КК України, а саме: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

05 липня 2024 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя, слідчим суддею ОСОБА_11 було винесено ухвалу щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту виключно за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

23 липня 2024 року з метою виклику ОСОБА_6 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для участі у слідчих діях, слідчим було здійснено дзвінок до захисника підозрюваного ОСОБА_8 , на мобільний номер НОМЕР_1 , яка повідомила, що ОСОБА_6 , перебуває на навчанні у певній військовій частині, наразі, їй не відоме його конкретне місцезнаходження.

15 серпня 2024 року слідчим СВ ЗРУП лейтенантом поліції ОСОБА_9 , був здійснений телефонний дзвінок до начальника певної військової частини, з метою уточнення даних щодо місцезнаходження та проходження військової служби підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході телефонної розмови, було з`ясовано, що ОСОБА_6 вибув з певної військової частини 12 серпня 2024 року та був переведений до іншої військової частини.

15 серпня 2024 року слідчим СВ ЗРУП лейтенантом поліції ОСОБА_9 було здійснено телефонний дзвінок до головного сержанта, певної військової частини, з метою уточнення даних щодо місцезнаходження та проходження військової служби підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході телефонної розмови було з`ясовано, що станом на 15 серпня 2024 року ОСОБА_6 не прибував до певної військової частини, та данні щодо місцезнаходження останнього відсутні.

28 червня 2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, дані про його особу, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, доданими до клопотання, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_10 ; відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; відомостями з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 ; показаннями свідка ОСОБА_13 ; відомостями з протоколу огляду відеозапису з камер відеоспостереження магазину «MEN`S LOOK»; показаннями свідка ОСОБА_14 ; відомостями з протоколу огляду відеозапису з камери відеоспостереження яка розташована на під`їзді АДРЕСА_4 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; висновком судової товарознавської експертизи від 04 липня 2024 року №СЕ19/108-24/11991 ТВ та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином, за яке передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк від семи до десяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував окрім іншого, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, і те, що згідно з наявними матеріалами провадження, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний є військовослужбовцем, на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки обставини, на які посилається захисник, суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не було додано до клопотання жодного запиту, починаючи з 06 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року та письмових запитів до військових частин, з 05 липня 2024 року по 15 серпня 2024 року слідчим не було зроблено жодної процесуальної дії для встановлення місця знаходження ОСОБА_6 , правильності висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовує та не є підставою для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на встановлені ризики.

Те, що станом на 24 жовтня 2024 року стороні захисту не вручили постанови про зупинення та поновлення досудового розслідування (на що звертає увагу сторона захисту), на думку колегії суддів, само по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що визначений розмір застави не відповідає матеріальному стану підозрюваного та є неможливим для його виконання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Слідчим суддею при визначенні розміру застави враховано вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового, сімейного стану підозрюваного та встановлених ризиків, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру застави, визначеного слідчим суддею.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про можливість визначення розміру застави, що складає 242 240 гривень, як альтернативу застосованому запобіжному заходу у виді тримання під вартою, оскільки саме такий розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, що не суперечить положенням п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Доводи сторони захисту про протилежне не є переконливими з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного та встановлені ризики.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

При цьому, виходячи з системного аналізу положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. вищевказаної статті, строк тримання під вартою слідчим суддею визначається в межах строку досудового розслідування.

Як убачається із наявних матеріалів, строк досудового розслідування у цьому провадженні з урахуванням періоду його зупинення у зв`язку з оголошенням розшуку підозрюваного, завершувався 29 жовтня 2024 року та в установленому законом порядку не продовжувався.

На викладене слідчий суддя уваги не звернув та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, який значно перевищує строки досудового розслідування.

Таким чином, вказана ухвала у частині строку її дії підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України, з визначенням строку дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 жовтня 2024 року.

Відповідно, оскільки строк дії ухвали на цей час закінчився, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти, за відсутністю інших судових рішень про застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як встановлено при апеляційному розгляді, 24 жовтня 2024 року досудове розслідування в цьому провадженні вже закінчено та обвинувальний акт направлений до суду, підготовче судове засідання ще не проведено.

Тому, у подальшому питання стосовно запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 за наявності до того підстав має вирішуватися судом в порядку, визначеному ст.ст.315, 331 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м.Запоріжжя до 19 грудня 2024 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 242240 гривень, змінити в частині строку дії ухвали, встановивши цей строк до 29 жовтня 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

З-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити за відсутності інших судових рішень про застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4