ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1165/24 Справа № 182/2699/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.1 ст.307 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 20 липня 2024 року, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 Задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 20.07.2024 року.

На ОСОБА_7 , у відповідності до положень статті 194 КПК України покладено наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- цілодобово не відлучатися з місця фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, яку почав зберігати при собі.

25.03.2024 року близько 12:00 годин працівники поліції у відповідності зі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» для документування та доказу злочинної діяльності ОСОБА_7 , пов`язаної із незаконним обігом психотропної речовини, обіг якої обмежено - метамфетамін, біля будинку АДРЕСА_3 , передали для придбання у нього психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», громадянину під вигаданими анкетними даними, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 300 гривень, а саме: купюра номіналом 100 грн. серії УК № 7026259 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії УТ № 4453836 - Національного банку України, купюра номіналом 100 грн. серії УЛ № 546287 - Національного банку України

25.03.2024 року о 12:03 годин ОСОБА_9 направився до умовного місця біля будинку АДРЕСА_4 , де о 12:08 годин ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 , надані йому працівниками поліції грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень. Після чого, о 12:50 годин ОСОБА_7 в обумовленому місці, а саме біля гаражів по АДРЕСА_5 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_9 , 1 (один) сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору.

Після чого, ОСОБА_9 добровільно видав, придбаний ним у ОСОБА_7 , у ході оперативної закупки 1 (один) сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-24/14074-НЗПРАП від 05.04.2024 року масою 0,0387 г, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну в речовині складає 0,0297 г.

Вказані умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, мотивував свої висновки тим, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_7 також визнав в ході розгляду клопотання. Також прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний, без обрання запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Однак, на думку слідчого судді, слідчим, прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів з метою застереження ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Так, слідчим суддею прийнято до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.Крім того, прокурором не доведено чинення підозрюваним перешкод у розслідуванні кримінального правопорушення, у якому його обґрунтовано підозрюють.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі та застосувати щодо підозрюваного за ч.1 ст.307КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити заставу, відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, про існування беззаперечного факту, що підозрюваний ОСОБА_7 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки останній ніде не працює і єдиним джерелом доходу є кошти отримані від протиправної діяльності.

Крім того, санкція кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, а враховуючи той факт, що останній розуміє невідворотність покарання, відсутність законного джерела доходів, все це може спонукати до переховування від органу досудового розслідування та суду.

Обрання місцевим судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на переконання сторони обвинувачення, буде спонукати останнього до вчинення нових злочинів.

Виходячи із викладеного, прокурор вважає, що жодний запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе виключити можливість вчинення обвинуваченим дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, вислухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, зокрема про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та у поданій ним апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає не обґрунтованими з огляду на таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000295, внесене до ЄРДР 20.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 17.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено, з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено.

Апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України є обґрунтованими і підтверджуються доказами долученими до клопотання слідчого.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку право на свободу.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає матеріально-правові підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з представленими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження надавало слідчому судді можливість дійти обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та у достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У світлі встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з моменту можливого вчинення інкримінованих дій пройшов деякий проміжок часу, однак сторона обвинувачення не надала доказів того, що за цей час підозрюваний вчиняв дії щодо перешкоджанню кримінальному провадженню.

Апеляційний суд приймає до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, одружений та вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливо шляхом застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Окрім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не надано жодних доказів того, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній вчиняв будь-які спроби щодо переховувався від органу досудового розслідування чи суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, стороною обвинувачення доведено лише обставини, встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення у суді апеляційної інстанції, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді встановлено не було.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного за ч.1 ст.307 КК України ОСОБА_7 строком на два місяці, тобто до 20 липня 2024 року- залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4