Справа № 585/2396/24
Номер провадження 1-кп/585/453/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

28 жовтня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000419 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Шимановськ Амурської області, РФ, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду внесено погоджене прокурором клопотання відносно ОСОБА_5 про застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З клопотання та доданих до нього доказів вбачається, що 04.05.2024 року близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , біля дитячого майданчика на лавці виявив мобільний телефон марки VIVO, належний ОСОБА_4 . В цей момент в ОСОБА_5 виник умисел на вчинення крадіжки. Своїми протиправними діями спрямованими на заволодіння мобільним телефоном, ОСОБА_5 сів на лавку, де лежав мобільний телефон, належний ОСОБА_4 , діючи таємно, взяв телефон до рук, поклав до кишені, таким чином заволодівши мобільним телефоном та покинув місце події.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 , що виразилось в незаконному заволодінні мобільним телефоном марки «VIVO Y33s 4/128 Gb», завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 3853 грн. (висновок судової товарознавчої експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України від 08.05.2024 за № СЕ 19?119?24/6958-ТВ).

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину вчиненні суспільно-небезпечного діяння не визнав і пояснив, що телефон лежав на землі під лавкою у дворі по вул. Римаренків в м. Ромни. Він підняв телефон, дзвонила «Мамуся». Тоді забрав його і пішов, увімкнув музику і слухав. По дорозі його зупинили працівники поліції і він віддав їм телефон. Чоловік дав йому гроші, за те, що він повернув телефон.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що весною 2024 року перед святом Пасхи її донька гуляла у дворі будинку. Вона піднялася у квартиру і почула шум, що у дитини зник телефон. Коли спустилася у двір донька пояснила, що телефон лежав на лавці. Сусідка повідомила, що бачила у дворі чоловіка і описала його зовнішність. Вона телефонувала на телефон, але ніхто не відповідав. Тому звернулася у поліцію і вони затримали ОСОБА_5 . При ньому був телефон. Претензій до ОСОБА_5 вона не має, телефон їй був повернутий. З вартістю викраденого погоджується.

Факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння підтверджується наступними письмовими доказами:

- рапортом Роменського РВП, згідно якого 04.05.2024 о 20:16 надійшло повідомлення зі служби 102 про викрадення мобільного телефону, що лежав на лавочці. Забрав чоловік у військових штанях з квітами. Заявник ОСОБА_4 (а.с.32);

- протоколом огляду від 04.05.2024 року з фото таблицею до нього, згідно якого за участі ОСОБА_4 проведено огляд узбіччя автомобільної дороги, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду ОСОБА_5 добровільно дістав з сумки та видав мобільний телефон марки «VIVO» Y33s із задньою кришкою блакитного кольору. В ході вилучено вказаний мобільний телефон (а.с.33-40);

- висновком експерта № СЕ-19/119-24/6958-ТВ від 08.05.2024 року, згідно якого ринкова вартість викраденого у гр. ОСОБА_4 майна (смартфон «Vivo Y33s 4/128 Gb», придбаний новим 13.07.2023, без ремонту, виконував усі свої функції) на дату скоєння кримінального правопорушення, а саме станом на 04.05.2024 становила 3853,00 грн. (а.с. 44-47);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 10.05.2024 року з довідкою до нього, згідно якого ОСОБА_7 вказала на ОСОБА_5 (фотознімок № 3), як на особу, яка викрала мобільний телефон, належний ОСОБА_4 (а.с.55-57).

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 погодилася з думкою прокурора.

Особа, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_5 проти застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги не заперечував.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечував.

Вислухавши пояснення прокурора, потерпілої, ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали, надані прокурором на підтвердження факту вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного суспільно-небезпечного діяння, суд дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні крадіжки мобільного телефону, належного потерпілій.

Наведені докази вказують на те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до довідки КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» № 01-55/3173 від 08.05.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуває під наглядом лікаря психіатра з 2001 року з діагнозом: «Маячний розлад органічного походження» (а.с.64).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 427 від 23.05.2024 року під час вчинення інкримінованого йому злочину, ОСОБА_5 виявляв ознаки органічного шизопрофеноподібного (переважно маячного) розладу, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки органічного шизопрофеноподібного (переважно маячного) розладу. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги. За своїм психічним станом ОСОБА_5 може брати участь у судових засіданнях (а.с. 67-70).

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається зі змісту ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно - небезпечні діяння.

В силу вимог ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Відповідно ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; або, особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

У відповідності до вимог ст. ст. 511, 512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме. Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За приписами, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру. Застосування заходів примусового заходу медичного характеру за рішенням суду може полягати лише в їх застосуванні, при цьому, суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

З урахуванням вищевикладеного та думки учасників розгляду, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння мало місце і вчинене воно ОСОБА_5 у стані неосудності, в момент скоєння правопорушення він страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного шизопрофеноподібного (переважно маячного) розладу, потребує нагляду та лікування та потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент розгляду даного кримінального провадження і він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. віднести на рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в зазначеному кримінальному провадження не обирався.

Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «VIVO Y33s 4/128 Gb» переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити в її розпорядженні.

Керуючись ст. ст. 372, 512, 513, 516 КПК України, ст.19, 92, 93, 94 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000419 від 05.05.2024 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Витрати за проведення експертизи № СЕ-19/119-24/6958-ТВ від 08.05.2024 року у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази в кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «VIVO Y33s 4/128 Gb» переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити в її розпорядженні.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти днів), з дня її проголошення.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити прокурору, особі, відносно якої розглядалося клопотання та захиснику.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1