Номер провадження 1-кс/205/1348/24
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ), раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000039, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно витягу з наказу № 160 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.06.2024 військовослужбовця військової служби ОСОБА_4 зараховано до особового складу та призначено на посаду гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_2 .

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року до 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року до 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року до 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року до 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023 № 731/2023, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 № 3429-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року до 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 № 3564-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 № 3684-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року до 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 3891-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29.10.2024 № 4024-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року до 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року

Будучи військовослужбовцем ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших військових від негідних вчинків, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Проте ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи особою відносно якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби із встановленням обмежень, крім того, якого 30.05.2024 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звільнено від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України, а отже цілком обізнаним, що у разі вчинення ним протягом не відбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначить покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71 і 72 КК України, а також, що ухилення від прийняття на військову службу за контрактом особою, яку під час мобілізації та/або дії воєнного стану звільнено умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом тягне за собою кримінальну відповідальність за ст. 336-2 КК України, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності та проти здоров`я особи за зазначених обставин.

У подальшому, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 15 жовтня 2024 року о 00 годині 55 хвилини, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за вищевказаною адресою, а саме біля будинку АДРЕСА_2 , підійшов до транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Dacha» моделі «Logan», державний номерний знак НОМЕР_3 , право користування яким належить раніше незнайомому йому ОСОБА_6 , та, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, без дозволу власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи обізнаним про відсутність у вказаному транспортному засобі власника та інших осіб, шляхом пошкодження (розбиття) вікна вказаного автомобіля, проник до нього, та виявив там рибацький стілець марки «Ranger», вартість якого згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ становить 1399 (одна тисяча триста дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок, котушку для вудочки «Flagman Carp Feeder 5000», вартість якої згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ становить 1010 (одна тисяча десять гривень) 00 копійок, котушку для вудочок «Durareel KDL 5000», вартість якої згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ становить 664 (шістсот шістдесят чотири) гривні 58 копійок, котушку для вудочок «BLACKPOOL Carp 7000FS», вартість якої згідно висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ становить1459 (одна тисяча чотириста п`ятсот дев`ять) гривень 00 копійок.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, цілеспрямовано, із корисливих спонукань, з метою власної наживи, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, викрав із салону автомобіля рибацький стілець марки «Ranger», котушку для вудочки «Flagman Carp Feeder 5000», котушку для вудочок «Durareel KDL 5000», котушку для вудочок «BLACKPOOL Carp 7000FS», тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4532 (чотири тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 58 копійок.

27 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 ;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- Протоколом пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_7 ;

- Протоколом огляду диска на основі постанови про зняття показань з технічних засобів та пристроїв, що мають функції відеозапису;

- Висновком експерта № СЕ-19/104-24/46189-ТВ від 19.11.2024 на основі постанови про призначення судово-товарознавчої експертизи;

- та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

07.06.2024 ОСОБА_4 Ленінським районним судом звільнено від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України, а отже цілком обізнаним, що у разі вчинення ним протягом не відбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначить покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71 і 72 КК України, а також, що ухилення від прийняття на військову службу за контрактом особою, яку під час мобілізації та/або дії воєнного стану звільнено умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом тягне за собою кримінальну відповідальність за ст. 336-2 КК України, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності та проти здоров`я особи за зазначених обставин.

Слідчий зазначає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду обґрунтовуючи ризик тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 років, а також у зв`язку з тим, що останній являється особою, яка самовільно залишила місце несення служби та розуміючи тяжкість вчиненого ним злочину, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Також слідчий в клопотанні зазначив ризик, що підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення адже ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, якими регламентовано порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, будучи особою відносно якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, а отже цілком обізнаним, що у разі вчинення ним протягом не відбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначить покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71 і 72 КК України, а також що ухилення від прийняття на військову службу за контрактом особою, яку під час мобілізації та/або дії воєнного стану звільнено умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом тягне за собою кримінальну відповідальність за ст. 336-2 КК України, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності за зазначених обставин.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити та обрати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини зазначені у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку підозрюваного, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із наявних та наданих слідчому судді доказів, слідчий суддя, доходить висновку, що докази у їх сукупності дають всі підстави стверджувати про обґрунтованість пред`явленої в межах даного кримінального провадження підозри ОСОБА_4 .

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Слідчий суддя вважає причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньо вірогідною, що обумовлює законодавче передбачену можливість застосування до нього запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії тяжкого злочину.

Тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання уразі визнання його винним, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане, із позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення в разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки як встановлено, ОСОБА_4 раніше був судимий за кримінальні правопорушення проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2024 року був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України. проте знов вчинив злочин, що вказує на можливу схильність підозрюваного до кримінально-протиправної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є виправданим, оскільки застосування інших запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки і виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, тяжкість покарання, наявність судимостей у підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, у ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вказане клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що складає 242 240 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 177, 178, 182, 183, 202, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000039, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2024 року задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 календарних днів, а саме до 26 січня 2025 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (рахунок: UA0017442; отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача: 26239738).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Повідомити ОСОБА_4 що невиконання обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалою слідчого судді є підставою для заміни вказаного запобіжного заходу на більш жорсткий.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1