Справа № 946/6927/24
Провадження № 1-кс/946/2090/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням №2 Слідчим відділенням Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001122 від 16.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.08.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Орлівка, вул.Паромна дорога, 1, відділу митного оформлення №5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці у напрямку руху червоний коридор в`їхав рейсовий автобус, в якому в якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки у останньої виявлено свідоцтво про народження від 11.09.1996 року, серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , з ознаками підробки.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює на посаді старшого оперуповноваженого ОВС, СБУ, який зазначив, що 26.08.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка», паромного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в`їхав рейсовий автобус, в якому в якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки у останньої виявлено диплом магістра НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 , який закінчив у 2023 році Херсонську Державну морську академію, підробка полягає в тому, що сам текст диплому надруковано поверх печатки Міністерства освіти і науки України, Херсонська морська академія та під час спілкування гр. ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_6 знаходиться за кордоном, але диплом видано 29 грудня 2023 року та з якого часу він знаходиться за кордоном, їй не відомо.

Допитано в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зазначила, що 26.08.2024 намагалася перетнути кордон, однак при перевірці особистих речей співробітниками прикордонної служби було виявлено документи про освіту на ім`я ОСОБА_6 , який являється її товаришем. Після чого прикордонна служба викликала поліцію так як вважає, що дані документи є підробленими.

Ознаки підробки диплому магістра М23 №134736 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , виданої Херсонську Державну морську академію, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, а саме: допитом свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що під час перевірки документів у ОСОБА_5 , остання повідомила, що ОСОБА_6 являється її товаришем та на теперішній час перебуває за кордоном. Таким чином, ОСОБА_6 не міг їх офіційно, особисто отримати.

Зокрема першочерговими діями слідчо оперативної групи став виїзд на місце події на території міжнародного пропускного пункту Орлівка, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де в службовому кабінеті виявлено та вилучено: свідоцтво про народження від 11.09.1996 року , серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , з ознаками підробки.

В подальшому, постановою слідчого вилучені документи: свідоцтво про народження від 11.09.1996 року , серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , з ознаками підробки, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На думку слідчого, для підтвердження чи спростування ознак підроблення документу, в ході досудового розслідування необхідно призначити судову технічну експертизу документів за експертною спеціальністю 2.1. «Дослідження реквізитів документів», 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», у зв`язку з чим, для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, необхідно зберегти речові докази, а саме: свідоцтво про народження від 11.09.1996 року , серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , з ознаками підробки, які мають значення речового доказу для досудового розслідування та в подальшому буде використана як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, і без цих складових не можливо буде в подальшому прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженню, а не накладання арешту може призвести до його приховування, пошкодження псування, знищення перетворення або відчуження.

Представником власника майна адвокатом ОСОБА_3 надано 04.09.2024 заперечення на клопотання. Так, адвокат вказує, що слідчий у клопотанні про арешт майна не вказує навіть, які є ознаки підробки свідоцтва про народження від П.09,1996 року, диплома бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017 року, додатка до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплома молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додатка до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС № 167280, диплома магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023 року, додатка до диплому магістра № 866616 від 29.12.2023 року, при тому просить, щоб суд не накладав арешт на це майно. В підтвердження того, що жоден з документів, не е підроблений, просить долучити до матеріалів справи виписку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання ОСОБА_6 , в якій зазначено, що ОСОБА_6 отримав диплом магістра, який був виданий Херсонською державною академією 29.12.2023 року. Та обставина, що описує слідчий, що особа не могла отримати диплом, оскільки не перебувала на території України, спростовується тим, що під час воєнного стану діє форма дистанційного навчання, де студенти, які знаходяться на території України змогли здобути освіту. Також, зазначила, що правоохоронний орган допустив помилку в реєстраційному номері додатка до диплому магістра в клопотанні. Правильний номер додатка 866615 (відповідно до виписки), а слідчий просить накласти арешт на додаток з реєстраційним номером НОМЕР_6 . Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий, прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд клопотання без їх участі.

Представник власника майна у судовому засіданні зазначив, що заперечує проти клопотання повністю. Так, у клопотанні зазначено, що диплом магістра з ознаками підробки, а просять накласти арешт і на інше майно. В клопотанні не зазначено, які саме виявлені ознаки підробки. Знаходження особи за кордоном не є перешкодою для отримання такого диплому, дистанційна форма навчання. Є витяг з Реєстру відповідного, що такий диплом видавався. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення представника власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

В судовому засіданні встановлено, що Відділенням №2 Слідчим відділенням Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001122 від 16.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого вилучені документи: свідоцтво про народження від 11.09.1996 року, серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС №167280, диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866616 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , з ознаками підробки, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Підозру в даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено.

Так, кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України за ознаками дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 КК України, кримінальна відповідальність настає за Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 КК України, кримінальна відповідальність настає за складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Так, в клопотанні зазначено, що громадянки України ОСОБА_5 , під час перевірки виявлено диплом магістра НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 , який закінчив у 2023 році Херсонську Державну морську академію, з підробкою. Ознаки підробки диплому магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866615 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 , виданої Херсонську Державну морську академію, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, а саме: допитом свідка ОСОБА_7 , який повідомив, що під час перевірки документів у ОСОБА_5 , остання повідомила, що ОСОБА_6 являється її товаришем та на теперішній час перебуває за кордоном. Таким чином, ОСОБА_6 не міг їх офіційно, особисто отримати.

Однак, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту на свідоцтво про народження від 11.09.1996 року, серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 , тому в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Так, слідчим суддею враховуються розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Т.в.о. слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: диплом магістра НОМЕР_5 від 29.12.2023, додаток до диплому магістра №866615 від 29.12.2023, на ім`я ОСОБА_6 .

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Вилучено майно, а саме: свідоцтво про народження від 11.09.1996 року, серійний номер НОМЕР_1 , диплом бакалавра НОМЕР_2 від 30.06.2017, додаток до диплому бакалавра № НОМЕР_3 , диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_4 від 30.06.2014, додаток до диплому молодшого спеціаліста 120 ДС № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 повернути негайно власнику, уповноваженій ним особі або особі, у якої воно було вилучено.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 05.09.2024р. о 10:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1