Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1918/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/859/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного судового провадження №274/1918/19 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, та не подано вчасно клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави.

В обгрунтування свого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.2 ст.307 КК України, які відносяться до категорії нетяжкого та тяжких злочинів, та під тяжкістю покарання, яке може загрожувати останньому у разі визнання його винуватим може переховуватися від суду. Також може незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки ще не всі ці особи допитані судом, а тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Крім того, необхідність наявності письмового клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою регламентовано змістом ч. 2 ст. 422-1 КПК України, відповідно до якої суддя-доповідач апеляційного суду витребує з суду першої інстанції не лише оскаржувану ухвалу, а й клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм Закону, продовження запобіжного заходу обвинуваченому можливе лише на підставі письмового клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке він подає до суду з додержанням норм передбачених ст. 184 КПК України та ч. 3 ст. 199 КПК України.

Згідно Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017, продовження судом під час судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

На запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріали контрольного провадження, з яких вбачається, що в судовому засіданні 25.09.2024 року прокурором було заявлене усне клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Більш того, в матеріалах контрольного провадження таке клопотання відсутнє.

Під час апеляційного розгляду прокурор, обвинувачений та захисник підтвердили, що письмового клопотання не було подано, стороні захисту таке клопотання не вручалося.

На зазначене суд першої інстанції увагу не звернув та постановив рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого у вказаній частині.

Водночас, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 будь-який інший запобіжний захід враховуючи відсутність письмового клопотання прокурора.

Але, вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.7 ст.42 КПК України на нього покладені обов`язки обвинуваченого, які він повинен виконувати.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду першої інстанції, яка постановлена з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :