ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1211/24

Провадження № 1-кп/568/104/24

"09" вересня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000039 від 25.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 01.04.2024р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт,

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.04.2024р. засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт. Будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, ознайомленим із правовим статусом засуджених до громадських робіт, особисто отримав направлення №703/40/13/-24 від 22 травня 2024 року в Дубенському районному секторі №3 філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області та повинен був приступити до відбуття покарання з 23 травня 2024 року.

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, згідно розпорядження голови Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області «Про громадські роботи засудженого ОСОБА_3 » №68 від 22.05.2024 та встановлених графіків виходу на роботу, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ст. 37 КВК України, без поважних причин, знаючи про час і місце їх виконання, з 23.05.2024р. по 29.07.2024р. не з`явився до місця відбування покарання, а саме до Теслугівського старостинського округу Крупецької сільської ради ( АДРЕСА_2 ), та допустив не з`явлення на роботу для відбування громадських робіт без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 40 КВК України, згідно якого ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, чим умисно ухилився від відбування цього виду покарання, призначеного йому вироком суду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана ним в присутності захисника ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст.ст.381-382 КПК України.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України оскільки судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, є правильною.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, не одружений, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, вчиненим умисно, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та вважає, що покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 389 КК України, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 був засуджений 01.04.2024р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт, які повністю не відпрацював, суд призначаючи покарання, виходить з положення ст.72 КК України (з розрахунку одному дню обмеження волі відповідає 8 годин громадських робіт, тобто 60 годин громадських робіт відповідає 7 дням обмеження волі) та згідно ст. 71 КК України застосовує принцип повного приєднання невідбутої частини покарання.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , надасть можливість обвинуваченого сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Під час досудового слідства запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.04.2024 р. у виді 7 днів обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1