Номер провадження: 11-сс/813/1204/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 09.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0001228 від 28.10.2022 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 09.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0001228 від 28.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що постанова слідчого є достатньо мотивованою, досудове розслідування проведено повно, слідчим обґрунтовано встановлено наявність між ОСОБА_6 та його матір?ю ОСОБА_9 цивільно-правових відносин, які мали добровільний характер, та в діях ОСОБА_9 відсутні ознаки шахрайства, тому слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що слідчим не було здійснено всіх необхідних процесуальних дій в ході досудового розслідування, без належної перевірки викладених в його заяві та показаннях обставин, без належного вивчення всіх доказів по справі, без здійснення допиту всіх свідків, та не здійснено інших процесуальних дій, що призвело до безпідставного закриття кримінального провадження.

Також ОСОБА_6 вказує, що при розгляді поданої скарги слідчим суддею порушено його право на участь в судовому засіданні, оскільки він з`явився до суду, однак секретарем судового засідання було повідомлено, що засідання не відбудеться, за пропозицією секретаря він написав заяву про розгляд скарги за його відсутності, а наступного дня дізнався, що в задоволенні його скарги відмовлено.

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора ОСОБА_10 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні скарги.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги неявку прокурора, колегія суддів оцінює таку позицію сторони обвинувачення, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; скаржника ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді місцевого суду, колегією суддів встановлено наступне.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст.24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, в даному випадку слідчим.

Як убачається з оскарженої ухвали, в провадженні СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження №0001228 від 28.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР, 27.10.2022 року, до ЧЧ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла ухвала слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21.10.2022 року (справа №521/15648/22, номер провадження 1-кс/521/3740/22) про задоволення скарги ОСОБА_6 про внесення відомостей до ЄРДР щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_6 звернувся до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою від 13.10.2022 року, в якій просив прийняти міри до ОСОБА_9 , яка вимагає від нього гроші за повернення та переоформлення на нього його майна, яке було придбане за його гроші та тимчасово оформлене на ОСОБА_9 .

Постановою слідчого від 27.10.2022 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2023 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.10.2022 року скасовано.

09.07.2024 року постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 кримінальне провадження №0001228 від 28.10.2022 року закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_9 кримінального правопорушення (а.с.10-13).

Як убачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчий дійшов висновку, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини, які мали добровільний характер, тому в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення.

У постанові слідчий зазначив, що в заяві ОСОБА_6 не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, оскільки не було встановлено прямого умислу або корисних мотивів з боку ОСОБА_9 , які були направлені на заволодіння майном ОСОБА_6 . Також слідством не було встановлено, що ОСОБА_9 робила які-небудь дії направленні на заволодіння майном, а саме повідомляла би ОСОБА_6 неправдиві дані, вводила його в оману, або зловживала його довірою для заволодіння майном. Всі дії проводились по добровільній згоді та по вказівкам ОСОБА_6 , з мовчазної згоди його матері ОСОБА_9 , яка на той період була згодна з діями сина.

Органом досудового розслідування встановлено, що суспільні відносини, які склалися в родині ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 є цивільно-правовими відносинами та регулюються нормами цивільного права. Правові відношення в родині ОСОБА_6 мали добровільний характер, яких-небудь насильницьких дій до нього для відчуження майна ніхто не проводив.

До вказаних висновків слідчий дійшов на підставі пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , виклавши їх зміст у постанові.

В постанові слідчий вказав, що допитаний в кримінальному провадженні свідок ОСОБА_11 пояснив, що його брат ОСОБА_6 хоче їх з матір`ю оговорити, тому неодноразово звертався та продовжує звертатися до правоохоронних органів, бажаючи по надуманим причинам притягнути їх до відповідальності.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знаходиться зі своїм сином ОСОБА_6 в неприязних стосунках, тому він завжди бажає її оговорити.

Також слідчий послався на покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що в родині сім?ї ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки між ним та його матір`ю ОСОБА_9 та рідним братом ОСОБА_11 . При цьому, свідок ОСОБА_12 пояснила, що була присутньою при оформленні майна на ОСОБА_9 , яке відбувалося за добровільної згоди ОСОБА_6 та по його вказівці, який сам возив свою матір та вимагав від неї, щоб він оформлював на неї сімейне майно, а вона повинна була давала на це згоду.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 раніше займалися підприємницькою діяльністю маючи спільне підприємство, на якому виконували заздалегідь оговорені функції. Все майно, яке на той час купувалось, було узгоджене членами родини. При цьому, свідок не змогла пояснити за які саме кошти воно купувалось, оскільки це було таємницею родини ОСОБА_6 . Члени родини самі вирішували, що купувати, при цьому всі купівлі та оформлення майна відбулося за добровільної згоди ОСОБА_6 та іноді за його вказівкою. В подальшому, у зв`язку із відсутністю прибутку на підприємстві, виникнення боргів, відношення у родині ОСОБА_6 стали неприязні.

Врахувавши покази вказаних свідків, слідчий зазначив, що матеріалами кримінального провадження підтверджується лише наявність розбіжностей між свідченнями ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з іншої сторони, проте не встановлено жодного факту вимагання грошей один у одного ким-небудь з родини ОСОБА_6 , тому що між сторонами у справі виникли договірні усні зобов`язання.

Також слідчий в постанові вказав, що із зібраних матеріалів кримінального провадження можливо дійти висновку, що одне лише посилання, без підтвердження належними доказами факту купівлі за особисті кошти майна, не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази, які б підтверджували заподіяну ОСОБА_6 шкоду.

Колегія суддів визнає необґрунтованою постанову слідчого про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.190 КК України, оскільки при прийнятті рішення слідчим в повній мірі не виконано вимоги процесуального закону, не здійснено повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Фактично постанова слідчого містить загальний опис родинних стосунків ОСОБА_6 та членів його родини, зокрема з матір?ю ОСОБА_9 та братом ОСОБА_11 , зайняття підприємницькою діяльністю, загальне формулювання щодо придбання родиною майна, подальше виникнення неприязних відносин в родині, посилання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що заявник ОСОБА_6 хоче їх оговорити, посилання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про наявність неприязних стосунків в родині ОСОБА_6 , а також придбання та оформлення майна на ОСОБА_9 . Також слідчим проведено аналіз норм Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, що регулюють сімейні та цивільно-правові відносини.

Однак, слідчим не перевірені доводи ОСОБА_6 в його заяві про можливе вимагання ОСОБА_9 грошових коштів у ОСОБА_6 за повернення та переоформлення на нього майна, яке як стверджує заявник було придбане за його кошти, та яке тимчасово він добровільно оформив на матір ОСОБА_9 , не встановлено щодо якого конкретно майна йдеться мова, не перевірено доведеність чи спростування фактів заволодіння конкретним майном або придбання права на певне майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Колегія суддів звертає увагу, що в резолютивній частині постанови слідчий вказав про закриття кримінального провадження у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, проте не вказаного якого конкретно, зокрема за якою частиною та статтею кримінального закону.

Також слідчий в постанові послався на відсутність встановлення обставин щодо існування насильницьких дій до ОСОБА_6 для відчуження майна, хоча останній не заявляв про існування таких дії щодо нього, а вказував про вчинення шахрайських дій.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.9 КПК прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 5 статті 38 КПК визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За приписами ч.1 ст.92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 статті 93 КПК передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 110 КПК визначені вимоги, яким має відповідати постанова слідчого, зокрема мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, що слідчим дотримано не було.

Апеляційним судом встановлено, що відомості до ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Шахрайство це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених в постанові від 17.10.2022 року (справа №686/13801/16-к) в складі шахрайства заволодіння чужим майном або придбання права на майно є альтернативними формами виявлення його об`єктивної сторони, а обман чи зловживання довірою є самостійними (альтернативними) способами вчинення кримінального правопорушення.

Шахрайство, вчинене шляхом обману чи зловживання довірою є закінченим кримінальним правопорушенням з моменту протиправного заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно.

В постанові слідчого вказано, що заяву про скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_6 подано за фактом вимагання у нього з боку ОСОБА_9 грошей за повернення та переоформлення належного заявнику майна, яке він придбав за свої кошти.

Разом з цим, слідчим не перевірено належним чином вказані обставини, не встановлено конкретного майна щодо переоформлення якого йшлася мова у заяві ОСОБА_6 , не перевірено вимагання ОСОБА_9 у ОСОБА_6 грошових коштів за переоформлення майна, не перевірено та не вказано кому належить майно та чим підтверджується, не перевірено чи мало місце заволодіння майном шляхом обману чи зловживання довірою, тобто не перевірено обставин викладених в заяві ОСОБА_6 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Більш того, в постанові слідчого не викладено обставин, які було встановлено органом досудового розслідування в ході допиту самого заявника ОСОБА_6 , та не вказано чи взагалі такий допит було проведено.

З постанови слідчого вбачається, що органом досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що знаходиться зі своїм сином ОСОБА_6 в неприязних стосунках, та він завжди бажає її оговорити.

Тобто фактично слідчим не вжито заходів щодо отримання пояснень від ОСОБА_9 , щодо встановлення підтвердження чи спростування обставин вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про яке вказував в заяві ОСОБА_6 .

Не отримано слідчим також інформативних свідчень від свідка ОСОБА_11 , оскільки в постанові викладенні лише показання вказаного свідка стосовно того, що ОСОБА_6 намагається їх з матір`ю оговорити, однак не вжито заходів стосовно отримання показів цього свідка про можливо відомі йому обставини скоєння злочину, про які йдеться мова в заяві ОСОБА_6 .

Аналогічно не отримано інформативних свідчень від свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щодо обставин можливого скоєння злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у кримінальному провадженні №0001228 від 28.10.2022 року заявник ОСОБА_6 подав певну кількість клопотань до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для вжиття заходів щодо належного проведення досудового розслідування та встановлення обставин вчиненого, на його думку, кримінального правопорушення:

-22.05.2023 року клопотання про проведення допиту ОСОБА_9 із певним переліком питань (кількістю 22 запитання), які на думку заявника, необхідні для встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні (клопотання зареєстровано ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області вх.№Р-690 від 22.05.2023 року);

-19.07.2023 року клопотання про проведення допиту його ОСОБА_6 та свідків із раніше наданого списку (клопотання зареєстровано ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області вх.№Р-1009 від 19.07.2023 року);

-26.01.2024 року клопотання про долучення додаткових пояснень на 5 аркушах із долученням у якості доказів вказаних в додатку копій документів у кількості 23 шт. (клопотання зареєстровано ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області вх.№83-Р від 26.01.2024 року);

-15.05.2024 року клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження копію протоколу ОСОБА_9 від 09.06.2023 року, з посиланням на те, що вказаним протоколом підтверджується, висування йому вимоги про відмову від його спадщини на її користь, що також підтверджують відомості аудіо-запису спілкування з останньою від 01.06.2022 року (клопотання зареєстровано ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області вх.№460-Р від 15.05.2024 року).

Однак, не зважаючи на подання ОСОБА_6 вказаних клопотань, слідчим не було вжито належних заходів щодо перевірки викладених в них відомостей та виконання необхідних на думку заявника процесуальних дій у кримінальному провадженні, а також не обґрунтовано причин їх невиконання.

Згідно листа-відповіді вих.№601/Р-690 від 22.06.2023 року, адресованому ОСОБА_6 , слідчим було повідомлено, що клопотання за вх..№Р-690 від 22.05.2023 року, в яких вказувався перелік 22 запитань, які просив поставити ОСОБА_9 , будуть уважно вивчені з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

В листі-відповіді за вих.№601/Р-691 від 22.06.2023 року слідчим також було повідомлено ОСОБА_6 , що за його клопотанням №Р-691 від 22.05.2023 року наданий ним DVD-диск з фотоматеріалами долучено до матеріалів кримінального провадження та в подальшому буде оглянуто.

Однак, із постанови вбачається, що фактично клопотання ОСОБА_6 були проігноровані, оскільки в процесуальному рішення відсутня відповідна оцінка вказаним в клопотаннях обставинам. Не надано в постанові оцінки й долученим ОСОБА_6 копій відповідних документів.

Так, в постанові слідчий вказав, що окрім показів свідків в основу доказів покладено й інші матеріали таким чином, щоб мати змогу оцінити їх, а саме представлені копії документів на придбання майна, виписки із реєстру майнових прав.

Разом з тим, слідчий не вказав які документи було надано та не проаналізував їх .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 та його представник наполягали на тому, що слідчим в ході досудового розслідування кримінального провадження не було вжито всіх необхідних процесуальних дій, для з?ясування обставин кримінального правопорушення, зокрема не викликано та не допитано свідків, яких просив допитати ОСОБА_6 , не надано оцінки зафіксованим на технічних носіях інформації, не надано оцінки долученим перепискам з ОСОБА_9 у месенджері «Вайбер», її вимогам, якими на їх думку, підтверджується скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що слідчим не було вчинено необхідних процесуальних дій для забезпечення ефективності досудового розслідування, не проведено повного та всебічно дослідження всіх обставин кримінального провадження, які мають важливе значення для встановлення істини у справі, з метою з?ясування та перевірки достовірності доводів ОСОБА_6 щодо скоєння відносно нього кримінального правопорушення чи спростування його доводів, тому досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено неповно та односторонньо, а постанова про закриття кримінального провадження за вищевказаних обставин є необґрунтованою та передчасною.

Прокурор на спростування доводів апеляційної скарги, не надав апеляційному суду матеріали кримінального провадження, а тому у колегії суддів не має підстав ставити під сумнів твердження апелянта про неповноту досудового розслідування.

За таких обставин, висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування були виконані всі необхідні слідчі дії, для прийняття рішення, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки існування неспростованих доводів скарги щодо невиконання всіх необхідних слідчих дій суперечить положенням ст.ст. 2, 7, 9, 91, 92, 93 КПК України, які визначають завдання і засади кримінального провадження, та визначають процес збирання доказів в кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, колегія судів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року, із постановленням нової ухвали про скасування постанови слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 09.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0001228 від 28.10.2022 року.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний

суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 09.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0001228 від 28.10.2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 та скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 09.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0001228 від 28.10.2022 року, а матеріали вказаного кримінального провадження направити прокурору-процесуальному керівнику по кримінальному провадженню для організації подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4