Справа № 539/3316/24
Провадження № 1-кс/539/859/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , яка полягає у невиконанні процесуальних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області зі скаргою, в якій просила визнати незаконною бездіяльність слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , що полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк; зобов`язати слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 повернути власнику вилучених тварин як таких, що незаконно утримуються; встановити для слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 строк 1 (один) місяць та зобов`язати здійснити процесуальні дії, необхідні та достатні для завершення розслідування кримінального провадження №0000748 та прийняття законного рішення про завершення слідства.

В обгрунтування вимог скарги заявник зазначила, що 01.08.2024 до поліції звернулась невідома їй особа з заявою про нібито жорстоке поводження її співмешканця ОСОБА_6 з тваринами за місцем його проживання в АДРЕСА_1 . 02.08.2024 відомості, викладені у поданій заяві, були внесені до ЄРДР Лубенського РВП за №0000748 з відповідною кваліфікацією за ч.1 ст.299 КК України. 17.08.2024 до ОСОБА_6 за місцем його проживання прибули працівники поліції з ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.08.2024 про дозвіл на проведення обшуку житла. Як такого обшуку проведено не було, натомість працівники поліції вилучили двох належних їй собак, яких з будинку добровільно вивів ОСОБА_6 : одну породи «кане-корсо» по кличці « ОСОБА_7 », другу - породи «далматинець» по кличці « ОСОБА_8 ». Побоїв, травм та інших ушкоджень у собак виявлено не було. Собаки були худі у зв`язку із хворобою (підозрюється умисне отруєння сторонніми особами). Для неї та ОСОБА_6 було дикою новиною від поліцейських те, що вони могли зі своїми собаками жорстоко поводитись. З моменту вилучення її собак пройшло майже сім тижнів. На її заяви про повернення собак працівники поліції не реагують. За цей час не були допитаними ні вона як власник ОСОБА_9 , ні її співмешканець ОСОБА_6 . За цей час вона надала слідству безліч матеріалів: свідоцтво про походження цуценяти, виписки та чеки про лікування собак, фото кормів та ліків. Після вилучення собак під час обшуку слідчий всупереч ст.171 КПК України не звернувся до суду про їх арешт, собаки їй як власнику не повертались. Крім цього слідчий відмовляється розповісти де весь цей час знаходяться її собаки, в яких умовах, який порядок їх харчування та лікування. Клопотання адвоката в її інтересах від 02.09.2024 слідчий не розглянув і про їх задоволення чи відмову аргументованої відповіді не дав. Будь-які експертизи по собаках до цього часу не проводились і вони на її погляд будуть безпідставними, так як ніяких доказів жорстокого поводження з її собаками у слідства немає і не буде. Вважає, що такі дії слідчого порушують її право на володіння живими тваринами. Жодних підозр ні їй, ні ОСОБА_6 висунуто не було, і така бездіяльність слідчого завдає їй особисто значної моральної шкоди. Безвідповідальне ставлення до розслідування даної справи та ігнорування її клопотань формує у неї думку про умисне затягування. Бездіяльність слідчого ОСОБА_5 полягає у наступному: не накладенні арешту у визначені строки на тимчасово вилучених тварин та їх неповерненні; не розгляді клопотання її адвоката від 02.09.2024. В порушення вимог ст. 220 КПК України слідчий не те що в 3-х денний строк, а в місячний строк не розглянув зазначене клопотання та не прийняв рішення про його задоволення чи відмову. Вона та її адвокат як ініціатор цього клопотання до цього часу не повідомлені про реакцію на нього. Фактично слідчий відмовився задовольняти заявлене клопотання та виконувати зазначені у клопотанні слідчі дії, що є підставою для його оскарження.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали викладене у скарзі, просили її задовольнити. Представник заявника надав пояснення аналогічні викладеному у скарзі. Зазначив, що копію постанови, якою слідчий відмовив у задоволенні його клопотання від 02.09.2024, він не отримував.

Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з її безпідставністю. Суду пояснив, що дві собаки породи «кане-корсо» та породи «далматинець» були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 15.08.2024, якою було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення та передачі тварин до спеціалізованого закладу для надання їм необхідної медичної допомоги та врятування їхнього життя. Собаки постановою слідчого від 17.08.2024 були визнані речовими доказами. Оскільки ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку саме з метою вилучення та передачі тварин до спеціалізованого закладу, тому до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на собак він не звертався. Після вилучення собак їх було передано до спеціалізованого медичного закладу для проведення аналізів, встановлення їх стану здоров`я. В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні заплановано проведення ветеринарної медичної експертизи щодо собак. 16.09.2024 ним було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 02.09.2024. Копія постанови ініціатору клопотання на теперішній час не вручена.

Дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження, вислухавши пояснення заявника, її представника, слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що 02.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено наступні відомості. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 01.08.2024 до чергової частини Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт працівника поліції про те, що в ході розгляду матеріалів ЄО за фактом звернення ОСОБА_10 було встановлено факт жорстокого поводження з тваринами чоловіком на ім`я ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Номер кримінального провадження: 0000748. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.1 ст.299 КК України. Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.08.2024 було надано дозвіл групі слідчих у кримінальному провадженні № 0000748 від 02.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299 КК України, на проведення обшуку житла та іншого володіння, (земельної ділянки з господарськими спорудами), за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: вилучення та передачі тварин до спеціалізованого закладу для надання їм необхідної медичної допомоги та врятування їхнього життя. 17.08.2024 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено двох собак: породи «кане-корсо» по кличці « ОСОБА_7 » та породи «далматинець» по кличці « ОСОБА_12 ». Постановою слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 17.08.2024 собаку породи «кане-корсо» по кличці « ОСОБА_7 » та собаку породи «далматинець» по кличці « ОСОБА_12 » визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000748. 02.09.2024 адвокат ОСОБА_4 від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просив: повідомити про місцезнаходження вилучених собак, умови їх утримання та лікування з наданням підтверджуючих документів; надати належні документи, які підтверджують огляд собак безпосередньо після їх вилучення ветеринаром та кінологом на предмет відсутності ушкоджень, характерних при жорстокому поводженні з тваринами; негайно повернути вилучених собак власнику; допитати власника собак ОСОБА_3 щодо їх утримання, харчування, наявності хвороб та їх лікування, а також будь-якого можливого жорстокого поводження з ним. Постановою слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 16.09.2024 було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 02.09.2024. З пояснень слідчого, наданих у судовому засіданні, встановлено, що копія зазначеної постанови ініціатору клопотання до теперішнього часу вручена не була. Щодо вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльності слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , що полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, слідчий суддя зазначає наступне. Зі змісту скарги вбачається, що бездіяльність слідчого полягає саме у тому, що він не розглянув подане представником заявника клопотання від 02.09.2024 у передбачений ст.220 КПК України строк та не прийняв рішення про його задоволення чи відмову. Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Заявником заявлено вимогу про визнання незаконною бездіяльності слідчого. Вимог про зобов`язання слідчого розглянути клопотання представника заявника від 02.09.2024 скарга не містить. Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Оскільки ч.2 ст.307 КПК України визнання ухвалою слідчого судді незаконною бездіяльності слідчого за результатами розгляду скарги на бездіяльність під час досудового розслідування не передбачено, вимога заявника про визнання незаконною бездіяльності слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , що полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, не підлягає задоволенню. Разом з цим слідчий суддя зазначає, що згідно викладених в скарзі обставин заявник може оскаржити бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання та просити зобов`язати слідчого розглянути таке клопотання, а у випадку відмови у задоволенні клопотання предметом оскарження може бути відповідна постанова слідчого. Щодо вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 повернути власнику вилучених тварин як таких, що незаконно утримуються, слідчий суддя дійшов наступного висновку. Як зазначає заявник, бездіяльність слідчого полягає у не накладенні арешту у визначенні строки на тимчасово вилучених тварин та їх неповерненні власнику. Згідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку. Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Як встановлено у судовому засіданні, собаки породи «кане-корсо» по кличці « ОСОБА_7 » та породи «далматинець» по кличці « ОСОБА_12 » були вилучені під час проведення санкціонованого обшуку, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та передані до спеціалізованого закладу. З клопотанням про накладення арешту на собак слідчий не звертався до слідчого судді в межах строків встановлених ч.5 ст.171 КПК України, та на них не накладався арешт. Системний аналіз ст.ст.170, 171 КПК України вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку. Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2020 року у справі № 457/1485/13-к, провадження № 51-4881км19, що згідно ч.5 ст.171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке - повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає. Також, з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК України. Враховуючи наведене, слідчий суддя зазначає, що, оскільки для законного утримання майна вилученого внаслідок проведення обшуку за переліком, зазначеним в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, немає потреби звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно, доля речових доказів вирішується на підставі вимог статті 100 КПК України. Майно, а саме собаки, про повернення яких просить заявник, може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовими доказами. Дозвіл на вилучення тварин прямо наданий ухвалою слідчого судді від 15.08.2024 про надання дозволу на проведення обшуку, що не зумовлювало необхідності накладення на них арешту в порядку ч.5 ст.171 КПК України. З вищенаведених підстав слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не була допущена бездіяльність, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а вимоги скарги в частині зобов`язання слідчого повернути власнику вилучених тварин задоволенню не підлягають. У скарзі заявник також просила встановити для слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 строк один місяць та зобов`язати здійснити процесуальні дії, необхідні та достатні для завершення розслідування кримінального провадження №0000748 та прийняття законного рішення про завершення слідства. Тобто заявник просила слідчого суддю вирішити питання, які не віднесенні до його повноважень за кримінально процесуальним кодексом України. При цьому, слідчий суддя зазначає, що за змістом аналізу ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За наведених підстав вимоги скарги у вищезазначеній частині задоволенню не підлягають. Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ: У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , яка полягає у невиконанні процесуальних дій, відмовити. Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення суддею. Заперечення проти ухвали може бути подано під час підготовчого провадження в суді. Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11.10.2024 о 08 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1