Провадження №: 1-в/336/228/2024
УХВАЛА

іменем України

04 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2024 ОСОБА_5 . визваний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим стоком 1 рік із покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання.

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків, покладених на нього судом.

В судовому засіданні представник органу пробації підтримала клопотання, підтвердила викладені в ньому фактичні обставини.

Прокурор клопотання також підтримав

Засуджений покликався на те, що був мобілізований, у травні самовільно залишив військову частину. Проживав разом із родиною у м. Дніпро, тиждень тому повернувся до м. Запоріжжя. Підтвердив, що після самовільного залишення військової частини до органу пробації не з`являвся.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_5 28.02.2024 під особистий підпис був ознайомленій порядком та умовами відбування покарання, а також обов`язками покладеними на нього судом.

Вже після 04.03.2024 засуджений перестав зявлятисся на реєстраію до уповноваженого органу з питань пробації.

Матеріали особової справи свідчать, що 11.03.2024 ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час моібілізації.

Утім відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (арк. особ. справи 54-55).

Матеріали особової справи містять доповідні інспектору органу пробації, про те що, зі слів обвинуваченого, він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Однак за відповіддю від 08.06.2024 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 в списках особового складу частини не рахується, відомостей про проходження військової служби цією особою військова частина не має (арк. особ. справи 89).

03.06.2024 та 04.06.2024 представник органу пробації намагався зв`язатися із ОСОБА_5 за допомогою телефонного зв`язку, однак засуджений не відповів та в подальшому не перетелефонував, що вбачається із доповідної ст. інспектора ОСОБА_4 від 04.06.2024.

Подальші матеріали особової справи свідчать, що ОСОБА_5 будь-яких дій, направлених на явку до органу пробації, повідомлення про своє місцеперебування та причини неявок тощо, не вчиняв.

Відповідно до ст. 78 КК України, умовою звільнення засудженого від призначеного покарання є виконання ним обов`язків та не вчинення нового злочину. Як вказує ст. 166 ч. 2, 3 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування покарання. Невиконанням обов`язків вважається те, що засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що засуджений обов`язки, покладені на нього вироком суду, протягом строку випробування не виконував, для реєстрації до органу пробації неодноразово не з`являвся без поважних причин, тож умови звільнення від покарання не дотримав, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення подання та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком суду.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» задовольнити.

Направити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1