Справа №: 398/1667/24
провадження №: 1-кп/398/302/24
ВИРОК

Іменем України

"23" липня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0001118 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_4 за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, систематично вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, що призвело до психологічних та психічних страждань останньої.

Зокрема, ОСОБА_4 вчиняв домашнє насильство, пов`язане з дією на психіку ОСОБА_5 шляхом психологічного тиску, погроз, переслідування, приниження, поряд із застосуванням фізичного насильства, та за вказані адміністративні правопорушення двічі за 17.01.2023, та по одному разу 06.03.2023 і 07.04.2023 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Разом з цим, незважаючи на численні випадки притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, останній відповідних висновків для себе не зробив та систематично продовжив наповнювати життя ОСОБА_5 стресогенними факторами, тривогою, страхом, емоційним напруженням.

Так, о 12:00 годині 19.06.2023, ОСОБА_4 прийшов до потерпілої ОСОБА_5 , яка знаходилася за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Двері вказаного житла були зачинені. ОСОБА_4 постукав у двері зазначеного житла, проте потерпіла ОСОБА_5 відмовилася його впускати. Зазначені дії потерпілої ОСОБА_5 обурили ОСОБА_4 , у якого в цей момент виник злочинний умисел на вчинення домашнього насилля стосовно потерпілої ОСОБА_5 та реалізовуючи свої умисні дії, які направлені на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_4 почав гучно стукати руками у вхідні двері потерпілої ОСОБА_5 з одночасним висловлюванням нецензурними словами в бік потерпілої ОСОБА_5 , які принижують честь та гідність. Злочинні дії ОСОБА_4 тривали до моменту приїзду працівників поліції Олександрійського РВП.

В наслідок злочинних систематичних дій з боку ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_5 погіршилася якість життя, що виразилося у втраті енергійності, втомі, страху, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим по пред`явленому обвинуваченню за ст.126-1 КК України в повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті та зібраними у справі доказами, у скоєному щиросердечно розкаявся. Суду пояснив, що він продовж одинадцяти років проживав однією сім`єю з ОСОБА_5 , без реєстрації шлюбу. Мають з потерпілою спільну малолітню доньку, але в актовому записі про її народження він батьком не записаний. Під час спільного проживання між ним і ОСОБА_5 виникали сварки з побутових питань, в ході яких він голосно кричав на останню, ображав нецензурною лайкою. Розуміє, що таким чином здійснював на потерпілу психологічний тиск. На початку 2023 року його неодноразово притягували до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з домашнім насильством. У скоєному розкаявся, розуміє, що така поведінка недопустима. Просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, покарання просить призначити на розсуд суду (а.с.22).

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд за згодою всіх учасників судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що його характеризують, суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 неодружений, на обліку в закладі з надання наркологічної та психіатричної допомоги не перебуває, осудний, офіційно не працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин визначених ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи обвинуваченого, поведінку до вчинення та після вчинення злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки на думку суду виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, а покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших злочинів, заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

На переконання суду саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою не заявлено. Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Речові докази по справі відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат на підставі ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на проведення судової експертизи № 3855/23-27 від 25.03.2024 року в розмірі 10660,90 грн.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та у відповідності до п.2 ч.3 ст.76 КК України, додатково покласти обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 10660,90 грн. (десять тисяч шістсот шістдесят гривень 90 копійок).

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України, може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1