У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5591/24

Провадження № 1-кс/210/1447/24

25 вересня 2024 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відео конференції клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001138 від 14.09.2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розанівка Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби ЗС України за контрактом військової частини НОМЕР_1 , кулеметник кулеметного взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-25.04.2024 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці позбавлення волі. 27.06.2024 звільнений на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 . Невідбутий строк 4 роки 10 місяців 17 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 . Необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався. Останній раз указом від 23.07.2024 № 469/2024 з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб (до 09.11.2024).

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 з 27.06.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_6 всупереч вимог вище наведеного законодавства раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби ЗС України за контрактом військової частини НОМЕР_1 кулеметника кулеметного взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону «ШКВАЛ» у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 13.09.2024 в утрішній час доби ОСОБА_6 переліз через паркан до подвір`я будинку АДРЕСА_2 та пройшов до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, де його увагу привернув велосипед марки «Formula» ZEPHYR 3.0 AM DD сіро-червоного кольору, з розміром колес 29", ростовкою рами 21". Після цього у ОСОБА_6 виник раптовий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь.

Тоді ж ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії носять таємний характер за відсутності свідків та очевидців, з корисливою метою, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану із гаражного приміщення таємно викрав велосипед марки «Formula» ZEPHYR 3.0 AM DD сіро-червоного кольору, з розміром колес 29", ростовкою рами 21", що належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку, сума кого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи № 3288 від 17.09.2024 складає 10024,52 грн.

Крім того 17.09.2024 близько 23:30 ОСОБА_6 переліз через паркан до подвір`я будинку АДРЕСА_2 та пройшов до гаражного приміщення за вищевказаною адресою, де його увагу привернув велосипед марки «Formula» ZEPHYR 3.0 AM DD сіро-червоного кольору, з розміром колес 29", ростовкою рами 21". Після цього у ОСОБА_6 виник раптовий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь.

Тоді ж ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії носять таємний характер за відсутності свідків та очевидців, з корисливою метою, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану із гаражного приміщення таємно викрав велосипед марки «Formula» ZEPHYR 3.0 AM DD сіро-червоного кольору, з розміром колес 29", ростовкою рами 21", що належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку, сума кого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи № 3379 від 23.09.2024 складає 9891,96 грн.

Таким чином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного із проникненням в інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що йому було повідомлено 25.09.2024 на підставі зібраних доказів у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, відповідно до якого 07 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство». Даним Законом було внесено зміни до низки статей Кримінального кодексу України, а також посилено покарання передбачене статтею 185 (крадіжка), даний злочин доповнився кваліфікуючою ознакою скоєння в умовах воєнного стану, тому діяння ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі та строк від п`яти до восьми років.

В ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.09.2024; протоколом огляду місця події від 13.09.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 14.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.09.2024; заявою ОСОБА_8 від 14.09.2024; протоколом огляду речі від 14.09.2024; протоколом огляду речі від 14.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.09.2024; заявою ОСОБА_6 від 14.09.2024; висновком експерта судової товарознавчої експертизи №3288 від 17.09.2024; протоколом допиту підозрюваного від 25.09.2024; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.09.2024; протоколом огляду місця події від 18.09.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.09.2024; протоколом огляду відеозапису від 23.09.2024;; висновком експерта судової товарознавчої експертизи №3379 від 23.09.2024; характеризуючим матеріалом на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_6 :

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має, також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі м. Кривого Рогу або території України, свідчить про можливе виникнення у підозрюваного бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2. Незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що підозрюваний в разі обрання до нього менш тяжкого запобіжного заходу, може здійснювати психічний та фізичний тиск на свідків у даному кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності. При цьому, слід враховувати, що свідки та потерпілі у даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин проти власності, зокрема 25.04.2024 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці позбавлення волі. 27.06.2024 звільнений на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 . Невідбутий строк 4 роки 10 місців 17 днів. Належних висновків для себе не зробв та знов вчинив кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий зазначає, що беручи до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий та прокурор, кожен окремо, у судовому засіданні підтримали клопотання, з мотивів викладених у ньому. Вважають, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доцільним та забезпечить неупереджене дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, що має суттєве значення як під час досудового розслідування так і під час подальшого судового розгляду.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати відносно нього менш суворий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0001138 від 14.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.09.2024 року, у кримінальному провадженні №0001138 від 14.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаного із проникненням в інше приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 особисто під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який ніде не працює, засобів існування не має, офіційно не працевлаштований, постійного місця роботи не має, а з цього не має постійного джерела доходів, раніше судимий, тому ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваної особи, стан його здоров`я, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваною особою.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України, дані стосовно особи, та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та враховує його соціальні зв`язки за місцем проживання, місцем роботи, тяжкість інкримінованого йому злочину.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи повинні у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, яка пред`явлена ОСОБА_6 станом на момент розгляду клопотання не спростована.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_6 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, який карається позбавленням волі, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваного існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_6 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахування особи підозрюваного, обставин інкримінованого підозрюваному злочину, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Крім того, виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обчислювати з 25.09.2024 року по 23.11.2024 року включно, у відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184- 194 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001138 від 14.09.2024 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 23 листопада 2024 року включно.

Розмір застави визначити у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень, 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1