Справа № 953/3068/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 21.03.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з профільно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз за вироком Київського районного суду м. Харкова, за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Розпорядженням керівника апарату Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2023, у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 11.04.2023 № 325/0/15-23 відповідно до пунктів 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 953/3068/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2023 року справа передана судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 14 квітня 2023 року кримінальне провадження № 0000951 від 21.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

10 жовтня 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 під час судового засідання подав письмову заяву про притягнення до кримінальної відповідальності працівників ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, які 21.03.2022 вчинили відносно нього злочин, а саме наносили йому тілесні ушкодження.

Згідно поданої заяви, під час його затримання 21.03.2022 на територію ринку Барабашово приїхали співробітники поліції та під час затримання надягнули йому на голову поліетиленовий мішок та замотали скотчем, після чого доставили до Київського районного відділу поліції (Алчевських, 49), де він був побитий співробітниками поліції, а саме дільничним з вулиці Тахіатаська на ім`я ОСОБА_8 , який зламав об нього автомат, тому що бив ним його. Пізніше до кабінету зайшов ще один співробітник ОСОБА_8 , скоріш за все оперуповноважений, імені не знає, у нього був рудий колір волосся. Зазначає, що його били чотири години багато співробітників поліції, тому що він не зізнавався у не скоєному ним правопорушенні. Вказує, що бачив ОСОБА_8 , коли з нього ненадовго зняли мішок. Били чоловік 5 по черзі. Внаслідок ударів були завдані наступні тілесні ушкодження: садна на голові, перелом вуха, забої та синяки усього тіла, що може бути зафіксовано під час обслідування у СІЗО № 27 після його доставки 23-24 березня 2022 року.

З приводу вказаних пояснень обвинуваченого у судовому засіданні учасники кримінального провадження не заперечували про проведення Територіальним управлінням ДБР, розташованого у м. Полтаві, відповідної перевірки зазначених обвинуваченим обставин.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що заява обвинуваченого щодо застосування до нього тиску та незаконних методів слідства під час досудового розслідування даного кримінального провадження підлягає ретельній перевірці, шляхом проведення відповідного розслідування, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 6 статті 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Положеннями статті 206 КПК України передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише слідчого судді, однак, частина 6 статті 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , вважає за можливе при винесенні даної ухвали керуватись положеннями статті 206 КПК України.

Статтею 22 КПК України закріплено принципи змагальності, згідно з яким прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою в наданні доказів, їх дослідженні та доведенні переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих прав.

Згідно з ч.1 ст.18 КПК жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Стаття 3 Конвенції втілює в собі один з основоположних принципів демократичного суспільства. Вона категорично забороняє будь-яке катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження, не зважаючи на обставини поведінки жертви.

Виходячи з наведеного, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, яке було таким, що порушує статтю 3 Конвенції, це положення, взяте у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, за своїм змістом вимагає ефективного офіційного розслідування. Що стосується розслідування, яке підпадає під дії ст. 2 Конвенції, то воно має бути спроможним забезпечити встановлення й покарання винних осіб. В іншому випадку загальна юридична заборона катування та нелюдського і такого, що принижує людську гідність, поводження й покарання була б неефективною на практиці і в деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їх контролем.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Відповідно до ст.410, ч.1 ст.412 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи з викладеного, із системного аналізу норм КПК України, доводи обвинуваченого в судовому засіданні про застосування до нього на досудовому слідстві недозволених методів, навіть у випадку, коли це не призвело до дачі показань проти себе або інших осіб, повинні бути перевірені судом для реалізації повною мірою наданих законом повноважень реагування на такі факти в разі їх підтвердження з метою створення необхідних умов для захисту порушених прав особи, притягнення винних осіб до відповідальності й недопущення подібних порушень у майбутньому.

Вказане узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду по справі №185/8507/14 від 11.09.2019 року, в якій вказано, що забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів слідства, шляхом проведення офіційного розслідування, є обов`язковим.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 9, 22, 214, 372 КПК України, суд, - -

ПОСТАНОВИВ:

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві, провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наслідками якої прийняти відповідне процесуальне рішення.

Копію ухвали направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Про результати проведеної перевірки та прийняте процесуальне рішення у найкоротший строк повідомити Київський районний суд м. Харкова.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя: ОСОБА_1