ВИРОК

Іменем України

15.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року за №0000115, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 05.05.2023 головний спеціаліст - інспектор з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу контролю та адміністрування у сфері паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради ОСОБА_7 , який працює на посаді відповідно до наказу №184-к від 17.05.2022, будучи службовою особою органу місцевого самоврядування, перебуваючи у форменому одязі інспектора з паркування Львівської міської ради із знаками розрізнення, заступив на службу по виконанні своїх посадових обов`язків.

Цього ж дня, близько 10.50 год., ОСОБА_7 , в ході здійснення своїх службових обов`язків неподалік будинку АДРЕСА_2 склав повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП, а саме правила зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, припаркованих на проїжджій частині вищевказаної вулиці в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 на транспортний засіб марки «Chevrolet» з державним номерним знаком «ВО0858YА».

Тим часом, 05.05.2023 близько 11.00 год., ОСОБА_4 , будучи власником автомобіля марки «Chevrolet» з державним номерним знаком «ВО0858YА», перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , який перебував у форменому одязі інспектора з паркування Львівської міської ради із знаками розрізнення, є службовою особою, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності та будучи обуреним законними діями ОСОБА_7 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, раптово наніс останньому один удар своєю лівою рукою у праве вухо потерпілого, чим спричинив ОСОБА_7 акубаротравму - пошкодження внутрішнього вуха, отримане від надлишкового тиску і потужної звукової хвилі, яка ускладнилась запаленням середнього вуха із незначним зниженням слуху на праве вухо, що відносяться до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як умисне заподіянні легкого тілесного ушкодження службовій особі у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України

На підставі положень статей 468, 469, 471 КПК України, сторони під час судового провадження подали на затвердження суду угоду про примирення від 08.08.2022, укладену між потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку. В угоді про примирення сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст. 350 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження та угоди обставини і умови.

Згідно з вказаною угодою, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 350 КК України, з врахуванням ч.1 ст.69 КК України, а саме штраф в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) грн. 00 копійок.

Угодою передбачені і роз`яснені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, і яке передбачено ч.2 ст. 350 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив суд затвердити дану угоду.

Захисник подану угоду підтримав та просив затвердити.

Потерпілий у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про примирення та зазначив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди. Потерпілий також пояснив, що обвинувачений повністю відшкодуваав йому матеріальний збиток, завданий кримінальним правопорушенням.

Прокурор не заперечила проти затвердження угоди про примирення.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення, на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд, переконавшись, що укладена угода про примирення є добровільною з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим. Крім цього, обвинуваченому роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Судом виконано вимоги, встановлені ч.6 та ч.7 ст.474 КПК України.

З урахуванням зазначеного, угода укладена з додержанням порядку її укладення. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 350 КК України, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, обставини, що пом`якшують покарання, серед яких: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, примирення з потерпілим. Суд також враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою за місцем проживання.

Саме ці обставини справи та дані про особу обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання визначена у більш м`якому виді основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.350 КК України, із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) грн. 00 копійок., є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, оскільки вважає узгоджений сторонами вид та розмір покарання таким, що є достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим, дав згоду на застосування узгодженого покарання, позиції інших учасників судового провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, призначивши останньому покарання, визначене в угоді про примирення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) грн. 00 копійок.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 373, 374, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 09 березня 2024 року між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000115, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.350 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) грн. 00 копійок.

Речові докази: медичну картку амбулаторного хворого на 4 (чотирьох) аркушах, яка була передана власнику на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити у власника ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановленихчастинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно зчастиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК, у разі невиконання угоди про примирення прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1