КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/9711/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4916/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 08.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: вул. Деґтярівська, 15, м. Київ, строком 60 (шістдесят) діб до 06 серпня 2024 року включно.

Строк дії ухвали визначено до 06 серпня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбаченого ст. 508 КПК України, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів є незаконною та порушує його права і свободи, так як відсутні докази вчинення ним кримінального правопорушення, а всі звинувачення є необґрунтованими та безпідставними.

10 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду із Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали судового провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 08.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно із ч. 3 ст. 395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно супровідного листа Києво-Святошинського районного суду Київської області копію повного тексту ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року направлено судом до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для вручення підозрюваному ОСОБА_6 17.06.2024 року (а.с.77).

Однак відомостей про дату отримання підозрюваним копії оскаржуваної ухвали слідчого судді матеріали справи не містять, тому колегія суддів вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, слідчими СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування за відомостями, що внесені до ЄРДР 08.06.2024 року за № 0000462, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

08.06.2024 року о 22 год. 40 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.45-48).

09.06.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.40-42).

10.06.2024 року т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 08.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування за відомостями, що внесені до ЄРДР 08.06.2024 року за № 0000462, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2024 року близько 15 год 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , який знаходився на присадибній ділянці домоволодіння, за вищевказаною адресою, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_11 , які виникли за час спільного проживання в одному будинку, із невстановленої вогнепальної зброї здійснив щонайменше один постріл в ОСОБА_11 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді шротового вогнепального поранення голови, шиї та грудей, внаслідок чого останній помер на місці вчинення злочину.

Слідчий вказав, що 08.06.2024 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, було затримано: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується:

- допитом свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що проживає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Також будинок поділений на три частини, в одній з яких проживає батько ОСОБА_13 та в іншій частині проживає брат ОСОБА_6 . Протягом останніх 5 років брат хворіє на шизофренію та поводиться агресивно, має постійні конфлікти, зокрема і з її співмешканцем ОСОБА_11 06.06.2024 близько 15:00 год. ОСОБА_11 пішов на город та вона в цей час перебувала в будинку. Через 15 хвилин свідок почула постріли зі сторони городу та після цього вже свого співмешканця не бачила;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено труп ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями у вигляді шротового вогнепального поранення голови, шиї та грудей;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщеннях, де проживає ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено:

- 2 предмети, ззовні схожі на саморобні рушниці;

- 2 предмети, ззовні схожі на саморобні арбалети;

- пакет, в якому знаходиться поліетиленовий пакет з дроб`ю;

- пакет, в якому знаходяться предмети, зовні схожі на мисливські патрони в кількості 38 одиниць 17 калібру;

- пакет, в якому знаходяться предмети зовні схожі на дріб капсульну до мисливських набоїв з написом на пакуванні 100 одиниць;

- пакет з порохом;

- капсули від мисливських набоїв в кількості 62 одиниць.

У клопотанні слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора та слідчого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, сторона обвинувачення просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 08.06.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: вул. Деґтярівська, 15, м. Київ, строком 60 (шістдесят) діб до 06 серпня 2024 року включно.

Строк дії ухвали визначено до 06 серпня 2024 року включно.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя, встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 15 років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування. Також, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання (не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо), тому під страхом юридичних наслідків, які можуть настати, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, процесуальна поведінка ОСОБА_6 під час обшуку за його місцем проживання (опір працівникам правоохоронних органів, подальші дії, пов`язані з ухиленням від контактів з правоохоронцями) також свідчать про реальність ризику переховування підозрюваного.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі та знаючи про фактичне місце проживання свідків, більшість з яких проживають на території домоволодіння разом з ОСОБА_6 , де стався злочин, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на початковій стадії розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановлення всіх свідків у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань. Такими своїми діями підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання (не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо), тому під страхом юридичних наслідків, які можуть настати, підозрюваний може знову вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що за місцем проживання підозрюваного під час обшуку вилучено більше однієї одиниці незареєстрованої зброї.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, станом на час розгляду клопотання, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя врахував положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, та обґрунтовано не визначив розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 оскаржувана ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року вичерпала свою дію 06 серпня 2024 року.

Окрім цього, згідно інформації, наданої прокурором ОСОБА_7 , 24.07.2024 року прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури в порядку ст. 503 КПК України винесена постанова про зміну порядку досудового розслідування.

Слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області 31.07.2024 року змінено запобіжний захід щодо ОСОБА_6 з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, строком до 09.09.2024 року включно. Строк дії вказаного запобіжного заходу в подальшому продовжено судом до 09.11.2024 року включно.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити підозрюваному ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4