Номер провадження 11-кп/816/860/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/18410/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням або обмеженням волі, оскільки його підзахисний вчинив кримінальний проступок, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини у справі, а призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим і не відповідає даним про його особу та тяжкості вчиненого правопорушення.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2023 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, і йому призначене покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 , будучи раніше судимим 28.02.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.126-1 КК, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно систематично продовжив вчиняти психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_12 , з яким вона проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої. 29.03.2023 о 22:10 ОСОБА_11 , перебуваючи в АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , під час якої ображав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди її психологічному здоров`ю, внаслідок чого відносно ОСОБА_11 був складений протокол про адміністративне правопорушення та постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2023 він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і на нього було накладене стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб. 30.03.2023 о 13:30 ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , під час якої ображав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, внаслідок чого відносно ОСОБА_11 був складений протокол про адміністративне правопорушення і постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2023 він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і на нього було накладене стягнення на користь держави у виді штрафу в сумі 340 грн. 04.11.2023 о 08:00 ОСОБА_11 за місцем проживання в АДРЕСА_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знову вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , під час якої ображав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди її психологічному здоров`ю.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі захисника не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про суворість призначеного покарання і необхідності його пом`якшення, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, КК має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням; для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (ст. 414 КПК).

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При визначенні виду і розміру покарання підлягає також врахуванню й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання повинно бути пропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12). При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98).

Призначаючи ОСОБА_11 покарання за ст. 126-1 КК, суд першої інстанції дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває, звертався до лікарів-наркологів КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» за медичною допомогою, має діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Стан відміни», перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання суд першої інстанції не встановив.

З огляду на викладене, призначене судом першої інстанції покарання відповідає межам санкції ст. 126-1 КК, що не потягнуло за собою порушення засад виваженості, розумності балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Посилання захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв встановленню істини у справі не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, тому оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого вирок підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.12.2023 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4