Справа №382/1774/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/6195/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

4 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд до Яготинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000414 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 (шістдесят) календарних днів, тобто з 27 листопада 2024 року по 25 січня 2025 року (включно).

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд зазначив, що ризики того, що обвинувачений може: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне продовжують існувати,внаслідок того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного, що спричинило смерть потерпілого, а саме злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України за вчинення якого санкцією визначено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі за строк від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років.

Також, на підтвердження існування ризиків та необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує і репутація обвинуваченого, а саме: ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Яготинського районного суду Київської області від 07.11.2022 р. за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 (незаконне зберігання зброї та бойових припасів), ч. 2 ст. 309 (повторне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу) КК України, судимість за якими не погашена, що обґрунтовано свідчить про можливість обвинуваченого вчинити інше або тотожне кримінальне правопорушення; ОСОБА_7 раніше також неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за ст. 297, ч. 2 ст. 185, ст. 246, ч. 1 ст. 309 КК України, хоча судимість за вчинення вказаних кримінальних правопорушень і погашена;ОСОБА_7 за характеристикою з місця роботи періодично зловживав алкогольними напоями, що призводило до його неодноразового звільнення.

Захисник подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

Зазначає, що обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки вину свою у вчиненні злочинів визнає повністю і навпаки дбає про пом`якшуючі обставини щоб отримати покарання із застосуванням ст.ст. 66, 69, 70, 75 КК України.

Також, немає підстав вважати, що обвинувачений продовжуватиме злочинну діяльність, адже згоден як дисциплінований «Ветеран ЗСУ», цілодобово бути під домашнім арештом в колі сім`ї.

Крім того, під час досудового слідства обвинувачений проявив щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обвинувачений має постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід, хоча раніше був судимий, проте нових умисних злочинів не вчиняв та до цього часу його не підозрювали у вчиненні злочину, на утриманні має неповнолітню доньку.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі захисника та обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого, а також наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та вірно встановив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»).

Обґрунтовуючи висновок щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на стадію судового провадження, суд першої інстанції врахував з достатньою повнотою та об`єктивністю усі обставини, з якими закон та судова практика Європейського суду з прав людини, пов`язують можливість продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які повинні враховуватися не тільки при обранні такого запобіжного заходу, а й при його продовженні.

При цьому, судом встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурором, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, в повній мірі доведено існування обставин, які свідчать не тільки про те, що заявлені ризики не зменшилися, зокрема ризик переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а й виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, з огляду на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років; раніше судимий; має незадовільну характеристику з місця роботи, оскільки має алкогольну залежність.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції конкретні обставини даного кримінального провадження, а також з урахуванням сукупності даних про особу ОСОБА_7 на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і такі ризики за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилися.

Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, на які посилається суд першої інстанції відсутні, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних даних та доказів, які б спростовували існування ризиків, в суді апеляційної інстанції наведено не було.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даній стадії судового провадження буде недостатнім для запобігання ризикам, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Перевіркою доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, у тому числі з урахування даних про особу обвинуваченого, на які посилається захисник, які б могли служити законними підставами для скасування оскаржуваної ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та задоволення вимог апеляційної скарги.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , строком на 60 (шістдесят) календарних днів, тобто з 27 листопада 2024 року по 25 січня 2025 року (включно) -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя