Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2514/23
Провадження № 1-в/553/468/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання провідного інспектора Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Словянськ, Донецька обл., проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 27.11.2023 вироком Ленінського районного суду м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 3 (три)роки,

про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством,

В С Т А Н О В И В

14.10.2024 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання провідного інспектора Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством,

На обґрунтування клопотання представником уповноваженого органу з питань пробації зазначено, що починаючи із 14.02.2024 відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 27.11.2023 засуджений відбуває покарання за діяння, караність якого усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 28.12.2023.

З метою вирішення питання правильності виконання вироку, уповноважений представник органу пробації прохає суд про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством.

В судовому засіданні представник уповноваженого органу з питань пробації клопотання підтримала та прохала клопотання задовольнити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання та звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.11.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та йому призначено покарання:

-за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років,

-за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк 5 місяців,

-за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки. Керуючись ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.11.2023 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення 04.07.2023 року кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1076,94 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2684 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_5 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 27.11.2023 року за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.11.2023 року за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом із цим, вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.11.2023 року ОСОБА_5 був засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, які залишаються кримінально-караними діяннями.

З огляду на викладене, за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.12.2023 року ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання провідного інспектора Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.12.2023 року за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.12.2023 року за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 із призначенням покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк 5 місяців,

-за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 75 КК України вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненим від відбування покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 27.12.2023 року з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1