Справа № 211/273/24
Провадження № 1-кс/211/1599/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000001 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, яке погоджено прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 ,про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході обшуку, а саме грошові кошти.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим запереченням на клопотання про арешт майна, вказавши, грошові кошти які були вилучені в ході проведеного обшуку, є особистими грошовими ОСОБА_6 та його дружини, які вони накопичували тривалий період часу з метою забезпечення фінансової стабільності їх сім`ї. ОСОБА_6 працює лікарем ортопедом - травматологом і загальна сума його чистого доходу складає 313 619,91 грн. Крім того дружина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 тривалий час працювала за кордоном та частину від зароблених грошових коштів відкладала на потреби сім`ї. Вважає, що підстави для накладення арешту на вилучені грошові кошти відсутні. Слідчим не доведено достатніх та обгрунтованих підстав вважати, що вищевказані грошові кошти здобуті злочинним шляхом. Втручання у право власності сім`ї ОСОБА_6 на зазначені грошові кошти шляхом обмеження чи позбавлення права користуватися, володіти та розпоряджатися цими коштами вкрай негативно вплине на фінансове благополуччя його сім`ї, в якій виховуються двоє малолітніх дітей, а дружина ОСОБА_6 вагітна. Просить в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Також Адвокат ОСОБА_5 , звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання за його відсутності проти задоволення клопотання заперечує з підстав викладених у письмовому запереченні.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно клопотання, наразі слідством здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000001 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

07.08.2024 в період часу з 10:55 до 12:52 було проведено обшук в приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_6 ,в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти, які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами, тому слідчий у клопотанні з метою їх збереження, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просив накласти арешт.

Як визначено ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно дост.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст..41 Конституції України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод установлено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Слідчий суддя вирішуючи питання про арешт грошових коштів , згідно ст. 173 КПК України враховує зазначені в клопотанні підстави для арешту, наслідки арешту для ОСОБА_6 . Слідчим не доведено, що існує обґрунтована підозра останнього щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також з матеріалів клопотанні не вбачається встановлених обставини щодо причетності вилучених за місцем мешкання ОСОБА_6 грошових коштів до обставин кримінального правопорушення, а саме їх отримання ОСОБА_6 від незаконної діяльності, яка розслідується в кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України, тобто не доведено, що грошові кошти є доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуті злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину і при тому, що представником ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_5 до суду подано ряд доказів щодо джерел походження грошових коштів сім`ї ОСОБА_6 .

Слід також зазначити, що накладення арешту на грошові кошти у даному випадку може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися даними грошовими коштами, що є неприпустимим.

А відтак, враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для арешту вказаних грошових коштів відсутні. А тому в задоволенні клопотання слідчий суддя відмовляє.

На підставі вищенаведеного, керуючись вимогами ст.ст. 170-173, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України про арешт майна - відмовити.

Майно: грошові кошти купюрами номіналом 1 000 грн.. у кількості 200 шт;

грошові кошти номіналом 100 злотих у кількості 2 шт;

грошові кошти номіналом 50 злотих у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 20 злотих у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 10 злотих у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 20 доларів США у кількості 1 шт,

грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 2 шт;

грошові кошти номіналом 200 грн у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 100 грн у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 100 євро у кількості 1 шт;

грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 1 шт.,

повернути власнику ОСОБА_6 , негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1