Номер провадження: 11-сс/813/1454/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 14.09.2024 якою в межах к/п №0000395 від 11.09.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.11.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОСВ СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.11.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, врахував його суспільну небезпеку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилася усталена практика ЄСПЛ відповідно до якої обґрунтована підозра та тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину, має матір з інвалідністю, місце проживання, раніше не судимий;

- домашній арешт за своєю природою також є ізоляційним запобіжним заходом, який з огляду на відомості про особу підозрюваного та визнання ними своєї вини здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 ;

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.09.2024 та застосувати до ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисник та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник підозрюваний ОСОБА_7 не оспорюють обґрунтованість оголошеної підозри апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати чи спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та його обізнаністю про особу свідків та інших фігурантів провадження.

Апеляційний суд також вважає реальним ризик перешкоджання провадженню іншим чином, оскільки на теперішній час не встановлені всі причетні до вчинення злочину особи, оскільки досудове розслідування знаходиться на початкових етапах.

Разом з тим, апеляційний суд також вважає реальним ризик, передбачений п. 5) ч.1 ст. 177 КК України, оскілки підозрюваний намагався задовольнити свої потреби злочинним шляхом.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд враховує посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має місце проживання, міцні соціальні зв`язки, однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, більш того, вони обставини не стали стримуючими факторами для підозрюваного для імовірно вчинення особливо тяжкого злочину.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Не вирішуючи питання про доведеність вини підозрюваного, апеляційний суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованих злочинів, які спрямовані на перешкоджання діяльності ЗСУ, в той час як на території України здійснюється відсіч збройної агресіїї рф, яка розв`язала повномасштабну війну в Україні, руйнує країну та вбиває її громадян.

Відтак, з огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що на даному, початковому етапі досудового розслідування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним для досягнення потреб досудового розслідування та для забезпечення суспільного інтересу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Водночас, приписами ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України можливо не визначати підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, тому законна та обґрунтована ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2024, якою в межах к/п №0000395 від 11.09.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.11.2024, без визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4