УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненськогоміського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженні №0000110 від 21.12.2023, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду із вказаним клопотанням у якому просить скасувати арешту, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року на майно, що було вилучене 11.10.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання власника майна ОСОБА_4 не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без її участі та задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Із урахуванням заяви заявника, неявки слідчого, відповідно до ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11.10.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено серед іншого мобільний телефон iPhone 13 PRO, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з кім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 .

За результатами розгляду клопотання слідчого, ухвалою слідчого судді від 17 жовтня 2024 року накладено арешт на майно, яке вилучене 11.10.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме: Консультаційний висновок спеціаліста від 05.07.2024 на 1 арк.; Результати патопсихологічного обстеження від 05.07.2024 на 1 арк.; Картка обстеження та медичного огляду на 2 арк. (копія); Висновок лкаря терапевта від 10.07.24 на 1 арк.; Висновок лікаря №476 від 08.07.24 на 1 арк. (копія); Акт №476 від 08.07.24 на 1 арк. (копія); Ехокардіографія ОСОБА_5 від 10.07.2024 на 1 арк.; Направлення ОСОБА_5 до місьої поліклініки №2 від 02.07.2024 на 1 арк. (копія); Електроенцефалограма на 1 арк. (копія); Дуплексне сканування судин брахіоцефальної ділянки на 1 арк. (копія); Виписка КНП ЦПМСД «Центральний» РМР з 22.04.2024 по 03.05.2024на 1 арк.; Виписка КНП ЦПМСД «Центральний» РМР з 05.09.2023 по 15.09.2023 на 1 арк.; Епікриз №2733 на 1 арк.; Епікриз №2582 на 1 арк.; Посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 (нотаріально посвідчена копія) на 1 арк.; Довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №822685 на 1 арк (копія); Мобільний телефон iPhone 13 PRO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 .

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як встановлено в ході судового розгляду, жодних із ознак, які б характеризували вилучений 11.10.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 мобільний телефонiPhone 13 PRO, який є власністю ОСОБА_4 , як речовий доказ, відповідно до ст. 98 КПК України немає, а тому ніякого відношення до предмету досудового слідства по даному кримінальному провадженні відсутнє, та відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, підлягає поверненню його власнику ОСОБА_6 так як у даному кримінальному провадженні остання не являється підозрюваною чи обвинуваченою, повідомлення про підозру не вручалось. На даний час вказаний арештований мобільний телефон органом досудового розслідування оглянуто, а накладений арешт майна уже протягом тривалого часу позбавляє її, як власника можливості розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статей 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.170,171,174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задоволити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 17 жовтня 2024 року на майно, який був вилучений 11.10.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон iPhone 13 PRO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 .

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Рівненській області, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000110 від 21.12.2023, повернути мобільний телефон iPhone 13 PRO, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , йог овлансику ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1