Справа №639/5214/24
Провадження № 1-в/639/377/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення останнього від покарання, призначеного вироками Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що він засуджений вищезазначеними вироками за крадіжку та замах на крадіжку на суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Уповноважений представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до суду не з`явився, однак направив матеріали особової справи засудженого.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно останнього виконуються вироки Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024, що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подане засудженим клопотання.

Судом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 ОСОБА_4 засуджено до 5 років 1 місяця позбавлення волі за вчинення 20.06.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та в умовах воєнного стану. При цьому ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крадіжки майна загальною вартістю 2144,82 грн..

Також встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 ОСОБА_4 засуджено до 5 років позбавлення волі за вчинення 02.08.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення змаху на таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та в умовах воєнного стану. Цим вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні замаху на крадіжку майна загальною вартістю 2137,32 грн..

Вказані вироки набрали законної сили.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за які він засуджений вказаними вироками (у 2023 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2684 грн. (1342?2=2684).

Отже діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироками Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024, наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

Разом з тим суд не приймає рішення про негайне звільнення ОСОБА_4 з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», оскільки, згідно матеріалів його особової справи, вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 він також був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. При цьому цим вироком було вирішено продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання ним законної сили.

Вказаний вирок наразі не набрав законної сили, адже захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 на нього було подано апеляційні скарги, розгляд яких призначений на 17.10.2024 о 11:30.

Отже, подальше тримання ОСОБА_4 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» обумовлене дією відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеного вищезазначеним вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2024.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України та за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1