ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000830 за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, працює трактористом ФГ « ОСОБА_7 », зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність - не застосування закону, який підлягав застосуванню, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 , визнано винним за ч.1 ст.286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 5736 гривень.

Скасовано арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2023 року, а саме на автомобіль марки «Renault Megane» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та залишено вказаний автомобіль власнику ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, вважає, що зазначений вирок суду в частині призначення покарання є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність незастосування закону який підлягав застосуванню, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зауважує, що санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років. Відтак, при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, не застосувавши обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступнею тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що згідно з положеннями ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку з ухваленням нового вироку.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 4 серпня 2023 року водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, а саме: перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався по польовій дорозі без цифрових позначень у напрямку с.Криворучка, Вознесенського району, Миколаївської області в умовах обмеженої видимості, а саме польова дорога не освітлюється міським електроосвітленням, у нічний час, без дощу, без туману та штучних явищ, що погіршували б видимість у напрямку руху.

Водій автомобіля марки «Renault Megane» ОСОБА_6 під час руху по польовій дорозі без цифрових позначень у напрямку с.Криворучка, Вознесенського району, Миколаївської області на ділянці польової дороги 4 км від с.Прибужани, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та, маючи можливість їх виконувати, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (6), 10.1, 12.1 ПДР України, а саме: проявив неуважність, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого транспортного засобу, не переконався у безпечності свого маневру, змінив напрямок руху праворуч на попутне узбіччя, у результаті чого втратив керування над транспортним засобом та здійснив виїзд на зустрічне узбіччя з подальшим перекиданням транспортного засобу.

Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди, пасажирка автомобіля марки «Renault Megane» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у виді: закритого перелому правої ключиці у середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому 6 ребра справа, який ускладнився правобічним малим пневмотораксом, травматичного перелому коронки першого зубу на нижньої щелепі справа, перелому емалі коронки першого зубу на нижній щелепі зліва, забійної рани нижньої губи, саден голови, тулубу, кінцівок, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У вказаній дорожній ситуації з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням ДТП знаходяться дії водія автомобіля марки «Renault Megane» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.п. 2.3 (6), 10,1, 12.1 ПДР України, належним виконанням яких водій міг уникнути виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Причиною настання ДТП стали порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 (6), 10.1, 12.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в ї межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені інкримінуємого кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, є вірною і прокурором не оспорюється.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 404 КПК України законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, в частині призначення покарання, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_6 , визнано винним за ч.1 ст.286-1 КК України, та призначено покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції обставин, які характеризують особу обвинуваченого, визнання ним вини, відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції допустив неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Так, санкція ч.1 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при засудженні особи за ч.1 ст.286-1 КК України, позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

Таке рішення законодавця цілком узгоджується з нормою ч. 2 ст. 50 КК України, адже покарання має на меті також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд першої інстанції не призначив ОСОБА_6 обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що свідчить про порушення судом вимог Закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на вище вказане, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, про те, що суд першої інстанції, безпідставно не застосував додаткове покарання до обвинуваченого ОСОБА_6 , чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що згідно з положеннями ст. 420 КПК України є підставою для скасування вироку з ухваленням нового вироку.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора, підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначення ОСОБА_6 покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 424, 532 КПК України апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2023 року, в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасувати, постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В іншій частині, оскаржуваний вирок, залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді