ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1425/24 Справа № 201/8210/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність дізнавача ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 , яка полягає у відмові здійснити процесуальні дії, які вони зобов?язані вчинити відповідно до вимог КПК України, а саме, у відмові у задоволенні його клопотання про закриття зареєстрованого в ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України кримінального провадження №0000337 на підставі ч. 7 ст. 55 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Слідчий суддя, відмовляючи у відкритті провадження зазначив, що порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Разом з тим ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, вимоги якої не узгоджуються з переліком, передбаченим ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки не зазначено вимог щодо дій органу досудового розслідування, які можуть бути оскаржені слідчому судді, а інші вимоги заяви не відносяться до предмету розгляду слідчим суддею, а тому слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вказану скаргу було розглянуто без виклику осіб, а копію оскаржуваної ухвали отримано 12 липня 2024 року, по суті апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою постанову дізнавача СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 01 липня 2024 року про відмову у закритті провадження скасувати, зобов`язати дізнавача та прокурора закрити кримінальне провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000337 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ч. 7 ст. 55 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а також його заяву від 06 червня 2024 року про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, спрямувати начальнику СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для реєстрації її в ЄРДР та організації проведення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що не погодившись із незаконною реєстрацією в ЄРДР на порушення вимог ч. 7 ст. 55 КПК України (без заяви як потерпілого) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України кримінального проступку приватної форми обвинувачення замість передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України кримінального правопорушення публічної форми обвинувачення 28 червня 2024 року він заявив дізнавачу ОСОБА_8 та процесуальному керівнику прокурору ОСОБА_10 клопотання про закриття зареєстрованого в ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України кримінального провадження №0000337 на підставі ч. 7 ст. 55 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Звертає увагу на той факт, що згідно припису п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженнІ у формі приватного обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження навіть в тих випадках, коли раніше потерпілий дійсно подавав заяву про реєстрацію вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення приватної форми обвинувачення, а він У даному випадку ніколи такої заяви не подавав. Вказує, що в порядку ст. 220 КПК України прокурор та слідчий зобов`язані розглянути клопотання про виконання процесуальних дій у строк не більше трьох днів з моменту подання, а тому у законодавця не було потреби встановлювати у КПК України строк на виконання кожної процесуальної дії. Вважає, що суд не врахував, що відповідно до ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути прийняті або виконані в розумні строки.

Заявник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду справи за його відсутності.

Прокурор у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали апеляційний суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі заявника, а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що копію ухвали слідчого судді від 10 липня 2024 року апелянт отримав 12 липня 2024 року, та 17 липня 2024 року подано апеляційну скаргу, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги апеляційний суд зважає на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Згідно зі ст. 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

Пунктами 111 частини 1 статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, згідно вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Так, бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк та підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно із правилами статей 314 316 цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів провадження в провадженні ВП № 5 Дніпровського районного управління ГУНП України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000337 на підставі заяви ОСОБА_7 про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

28 червня 2024 року ОСОБА_7 звернувся до дізнавача із клопотанням про закриття зареєстрованого в ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України кримінального провадження №0000337 на підставі ч. 7 ст. 55 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, та про направлення його заяви від 06 червня 2024 року про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до начальника СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для реєстрації її в ЄРДР та організації проведення досудового розслідування.

Дізнавачем СД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України розглянуто вказане клопотання та винесено постанову від 01 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про направлення його заяви від 06 червня 2024 року про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до начальника СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для реєстрації її в ЄРДР та організації проведення досудового розслідування. Крім того, у вказаній постанові вказано, що ОСОБА_7 на день розгляду його клопотання дізнавачем статусу потерпілого не набув.

ОСОБА_7 просить скасувати вищевказану постанову, закрити зареєстроване в ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України кримінальне провадження №0000337 на підставі ч. 7 ст. 55 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв?язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, та спрямувати його заяву від 06 червня 2024 року про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до начальника СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для реєстрації її в ЄРДР та організації проведення досудового розслідування.

Зі змісту положень ст. 284 КПК України слідує, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Разом з тим зазначена стаття не містить строків, в які має бути вчинена дія закриття кримінального провадження - в даному конкретному випадку. Як випливає зі змісту скарги, кримінальне провадження наразі триває.

Крім того, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до п.9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню підлягає відмова в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження лише з підстав що визначені законодавцем. Тобто, сторона захисту, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування чи її представник мають право оскаржувати відмову в задоволенні клопотання лише з підстави, якщо існує не скасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на те, що вимоги скарги заявника ОСОБА_7 не входять до переліку, визначеного ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за його скаргою, з яким апеляційний суд погоджується.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що частина 4 статті 304 КПК України має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя діяв відповідно до вищезазначених норм права і його рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, яку подав ОСОБА_7 ,є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 цього висновку не спростовують, оскільки зі змісту прохальної частини скарги, поданої до суду першої інстанції, не вбачається, що заявником були заявлені будь-які вимоги щодо рішень, дій або бездіяльності слідчого, що за правилами ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені на етапі досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2024 рокупро відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність дізнавача ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 , яка полягає у відмові здійснити процесуальні дії, які вони зобов?язані вчинити відповідно до вимог КПК України - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4