Справа № 577/2948/24
Провадження № 1-кп/577/347/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкода.
Положеннями ст. 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ними збитки.
Згідно ч.3 ст.1 Лісового Кодексу України від 21.01.1994, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Згідно ст. 7 Лісового Кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Згідно ст. 8 Лісового Кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів , що перебувають у комунальній або приватній власності.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» до ПЗФ України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.
Ст. 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» зазначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно ст. 16 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме, зокрема: геологорозвідувальні роботи, розробка корисних копалин, порушення ґрунтового покриву та гідрологічного і гідрохімічного режимів та інше.
Проекти організації території природних заповідників та охорони їх природних комплексів розробляються спеціалізованими проектними організаціями і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно ст.ст.25-26 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
На територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.
Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища.
Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Рішенням виконкому Ради народних депутатів Сумської області від 19.08.1991 №138 оголошений гідрологічний заказник місцевого значення «Гружчанський», що входить до природно-заповідного фонду України.

Згідно Положення про гідрологічний заказник місцевого значення «Гружчанський», затвердженого начальником Державного управління екології та природних ресурсів 15.08.2001, метою його створення є збереження від небажаних змін та деградації лучно-водно-болотного і лісового природних комплексів заплави р. Єзуч з притаманним йому рослинним і тваринним світом.

Рішенням сесії Сумської обласної ради затверджено «Проект землеустрою щодо та встановлення меж територій природно-заповідного фонду гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський» на території Духанівської, Гружчанської, В`язівської та Бочечківської (Козацької) сільських рад Конотопського району Сумської області».

Однак, у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів України, в лютому 2024 р. у невстановлений слідством день і час, але не пізніше 13.02.2024, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконну порубку дерев в лісовому масиві ДП «Конотопський лісгосп» квартал 53 виділ 4 (лісові ділянки на особливо охоронних частинах заказників) на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області (колишня В`язівська сільська рада) в межах об`єкту ПЗФ - гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський», з метою опалення власного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, ОСОБА_4 , не маючи відповідного дозволу, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, 13.02.2024 за допомогою бензопили марки «БТІНЬ МБ 181/С» і сокири здійснив незаконну рубку 1 дерева породи «береза» в лісовому масиві ДП «Конотопський лісгосп» квартал 53 виділ 4 (лісові ділянки на особливо охоронних частинах заказників) на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області (колишня В`язівська сільська рада) в межах об`єкту ПЗФ - гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський», для опалення будинку.

13.02.2024 ОСОБА_4 в місці незаконної рубки був викритий працівниками поліції Конотопського ВРП ГУНП в Сумській області.

Дозвіл на рубку дерев в лісовому масиві ДП «Конотопський лісгосп» квартал 53 виділ 4 (лісові ділянки на особливо охоронних частинах заказників) на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області (колишня В`язівська сільська рада)в межах об`єкту ПЗФ-гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський» нікому не видавався.

Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконної рубки 1 дерева породи «береза на території, яка входить до гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський» у кварталі 53 виділ 4 ДП «Конотопський лісгосп» від 12.03.2024 складеного Державною екологічною інспекцією в Сумській області, така шкода» складає 176 063,52 грн.

Згідно висновку судової інженерно - екологічної експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/119-24/5129-ФХЕД від 22.04.2024, розмір шкоди, визначеної Державною екологічною інспекцією в Сумській області у «Розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок незаконної рубки 1 дерева породи «береза» на території, яка входить до гідрологічного заказника місцевого значення «Гружчанський» у кварталі 53 виділ 4 ДП «Конотопський лісгосп» від 12.03.2024 складеного Державною екологічною інспекцією в Сумській області на суму 176 063,52 грн., документально підтверджується та має ознаки істотності. В досліджуваному випадку не дотримано вимоги нормативно - правових актів з охорони навколишнього природного середовища, а саме: ст.ст.69, 100 Лісового кодексу України, ст.ст.9-1, 23 ЗУ «Про природно - заповідний фонд», ст.10 ЗУ «Про рослинний світ», ст.ст.12, 40, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», п.2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затверджений постановою КМУ «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» від 23.05.2007 №761.

Згідно висновку судової трасологічної експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/119-24/5130-ТР від 17.04.2024 сліди запилу та розпилу на зрізі пня залишені в результаті розпилу стовбуру дерева пальним ланцюгом ланцюгової пили.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/119-24/7093-ФХД від 17.05.2024 в нашаруваннях на наданому на дослідження фрагменті марлі (змив з шини і ланцюга бензопили) виявлені сліди нафтопродуктів, характерні для нафтової оливи.

Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів експертизи Сумського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/119-24/7084-ФХД від 21.05.2024 в нашаруваннях на наданому на дослідження фрагменті марлі (змив зі зрізу пня дерева породи «береза») виявлені сліди нафтопродуктів, характерні для нафтової оливи.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав державі в особі територіальної громади Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області матеріальну шкоду на вказану суму 176 063,52 грн., що у 116 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто згідно примітки 1 до ст.246 КК України є тяжкими наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він його в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому та пояснив, що в лютому 2024 року він на території Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області за допомогою бензопили марки «STIHL MS 181/С» та сокири спиляв 1 дерево породи «береза» для опалення. Коли почав розпилювати дерево приїхали працівники поліції і затримали його. Позов визнав в повному обсязі. Відшкодував 5000 грн. спричиненої шкоди.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню при обставинах викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції. Роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів (крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, які характеризують особу обвинуваченого) стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у лісах, вчинена на об`єктах природно-заповідного фонду, що спричинили тяжкі наслідки.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення віднесене до нетяжкої категорії.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 10.09.2003 року з діагнозом «хронічний алкоголізм», за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, не працює, вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, у т.ч. зазначення у ній: «Беручі до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції».

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах встановленої в санкції статті ч.1 ст. 246 КК України, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України і призначити покарання з іспитовим строком з застосування ст. 76 КК України.

Така міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Згідно норм ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов у справі заявлений Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області в особі представника ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, в сумі 176063,52 грн. відповідно до ст.ст. 22, 1177 ЦК України, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки скоєним обвинуваченим злочином завдано матеріальних збитків. Суд враховує, що обвинуваченим відшкодовано частину завданих збитків в розмірі 5000 грн. Таким чином, з ОСОБА_4 підлягає стягненню матеріальні збитки в розмір 171063,52 грн.

Речові докази визначити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області в особі представника ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області () 171063 (сто сімдесят одна тисяча шістдесят три) грн. 52 коп. матеріальної шкоди (а.с.7-8).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 29155 (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 28 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів (а.с.34-37).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2024 року, на вилучене під час огляду місця події 13.02.2024 майно: бензопилу марки «STIHL MS 181/C», сокиру та деревину породи «вільха» (5 м3 та 43 колодки окремо), що належить територіальній громаді Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області - скасувати (а.с.38-39).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.05.2024 року, на земельну ділянку з кадастровим номером :10:005:0249, належну ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження та розпорядження залишити до закінчення виконання вироку в частині стягнення матеріальної шкоди (а.с. ).

Речові докази бензопилу марки «STIHL MS 181/C», що належить ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_7 , сокиру, що належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 повернути власнику ОСОБА_4 , деревину породи «вільха» (5 м3 та 43 колодки окремо), яка зберігаються в Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області під збережною розпискою там і залишити (а.с. ).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1