Провадження №1-кп/638/1747/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000681 від 19 травня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Студенок, Ізюмський район, Харківська область, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше судимого, вироком Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/12309/23 від 05 жовтня 2023 року визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 18 травня 2024 року приблизно о 13 годині (більш точного часу та дати встановити не вдалося), на околиці с. Яремівка Ізюмського району Харківської області, маючи злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання, вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, знайшов на покинутих позиціях військовослужбовців рф, бойову гвинтівку ситеми Мосіна, калібру 7,62 мм (7,62?54R) та патрони у кількості 19 штук, які і приніс до місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами та доповненнями), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел, зберігав вищевказані предмети за місцем свого мешкання.

В подальшому ОСОБА_4 18 травня 2024 року приблизно о 22 годині, маючи злочинний умисел, спрямований на носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, переніс гвинтівку системи Мосіна, та патрони у кількості 19 штук на берег річки Сіверський Дінець поблизу АДРЕСА_1 за координатами: 49.092087, 37.448257.

Співробітниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 19 травня 2024 року в період часу з 01 години 11 хвилини до 01 години 23 хвилин під час проведення огляду місця події на берегу річки Сіверський Дінець поблизу АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено гвинтівку, яка згідно висновку експертизи № CE-19/121-24/14405-БЛ від 28.05.2024, є бойовою нарізною вогнепальною зброєю, гвинтівкою системи Мосіна калібру 7,62 мм(7,62?54R), заводська серія та номер - НОМЕР_1 та патрони у кількості 19 штук, які згідно висновку експертизи № CE-19/121-24/14404-БЛ від 31.05.2024 є боєприпасами - бойовими гвинтівковими патронами калібру

7,62?54R, що призначені для стрільби з гвинтівок системи ОСОБА_6 та іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (гвинтівки, карабіни та кулемети), які виготовленні промисловим способом.

Цим ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, а саме: придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року обвинуваченому призначено захисника для надання безоплатної правової допомоги.

У судовому засіданні, призначеному на 17 вересня 2024 року, прокурор надала суду угоду про визнання винуватості від 17 вересня 2024 року, підписану прокурором, захисником та обвинуваченим. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 .

Захисник та обвинувачений також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

До матеріалів справи прокурором було надано, а суддею долучено вимогу УІАП в м. Києві УІАП ГУНП в Харківській області, довідка № 2-31052024/63081 від 31.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова 05 жовтня 2023 року за ч. 1 ст. 128 Кримінального кодексу України 160 годин громадських робіт, строк покарання відбув. Окрім того, прокурор надав до матеріалів справи лист Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 10.06.2024 за № 26/14/986-24, відповідно до якого ОСОБА_4 на обліку Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не перебуває. Знятий з обліку 26.02.2024 у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/12309/23 від 05 жовтня 2023 року за ст. 128 Кримінального кодексу України 160 годин громадських робіт.

Суд, ознайомившись з угодою про визнання винуватості, встановив наступне.

Угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000681 (далі Угода) була укладена між прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у м. Харкові 17 вересня 2024 року. Угода була затверджена у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

Зміст угоди становить виклад фактичних обставин справи, узгоджена міра покарання, а також інші умови як того вимагає ч. 1 ст. 472 Кримінального процесуального кодексу.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щиро розкаявся, сприяв найскорішому закінченню досудового розслідування.

Відповідно до пункту 3 Угоди сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на строк, який визначається судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні, передачі чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні Угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, на умовах, визначених у ній.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений, разом із захисником, повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, раніше судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, який повністю визнав свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиро кається, суд вважає, що є всі підстави для затвердження угоди від 17 вересня 2024 року, укладеної між прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Щодо тривалості іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначені тривалості іспитового строку суд враховує той факт, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв найскорішому закінченню розслідування та розгляду справи і вважає, що тривалість іспитового строку має становити 1 (один) рік.

У цьому кримінальному провадженні проводилися судово-балістичні експертизи (висновок експерта № CE-19/121-24/14405-БЛ від 28.05.2024 та № CE-19/121-24/14404-БЛ від 31.05.2024), витрати на проведення яких становлять 3786,40 гривень.

Процесуальні витрати за проведення цих судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 , оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах кримінального провадження.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» від 26.02.2022.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000681, укладену між прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у м. Харкові 17 вересня 2024 року у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , дата народження: 04 жовтня 1993 року, від відбування покарання з випробуванням, шляхом встановлення іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , дата народження: 04 жовтня 1993 року, наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судово-балістичних експертиз у сумі 3786,40 гривень стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: бойову нарізну вогнепальну зброю гвинтівку системи Мосіна, калібру 7,62 мм (7,62?54R), заводська серія та номер - НОМЕР_1 та бойові гвинтівкові патрони у кількості 19 штук, калібру 7,62?54R, що призначені для стрільби з гвинтівок системи Мосіна та іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, які відповідно до квитанцій від 11.06.2024 та 16.07.2024 знаходяться на зберіганні у Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» від 26.02.2022 передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1