ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, який працює на посаді начальника конструкторського відділу ТОВ «Завод автогенного обладнання ДОНМЕТ», одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, який неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з 22:00 годин до 06:00 годин наступного дня, строком до 30 грудня 2024 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується наданими слідчому судді матеріалами кримінального провадження.

Зазначає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується наявністю вагомих доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також тяжкістю покарання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, йому загрожує покарання до 8 років позбавлення волі.

Посилається на те, що існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинення ОСОБА_7 іншого аналогічного кримінального правопорушення, підтверджується тим, що останній не обмежений у користуванні спеціальним правом правом керування транспортними засобами.

Вказує, що доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_7 , є небезпідставними, але у даному випадку вони не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також запобіганні процесуальним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також зазначає, що зважаючи на встановлені обставини справи, характеризуючі дані про особу підозрюваного, встановлені ризики, а також те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідним та достатнім, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, є застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що слідчим взагалі не обґрунтовано свої твердження про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що стан здоров`я ОСОБА_7 не дозволяє йому не тільки керувати транспортним засобом, а й взагалі перебувати у вертикальному положенні більше 1 години без втрати свідомості.

Посилається на неврахування судом доказів, долучених до заперечень сторони захисту, які вказують на те, що ОСОБА_7 веде усталений спосіб життя та має достатньо міцні стримуючі соціальні зв`язки, які гарантуватимуть його належну поведінку.

Також зазначає, що слідчим суддею порушено положення ч. 2 ст. 194 КПК України при вирішенні питання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, згідно із матеріалами клопотання, відомості про розслідуване кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст.214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001283, з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України ( а.с.7).

31 жовтня 2024 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.50-53).

Під час застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 286 КК України, яка в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до її детального обговорення.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині повної відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, обов`язковою передумовою для застосування запобіжного заходу є наявність у слідчого судді, суду достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Ризики здійснення підозрюваним спроб протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним відповідних дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає підтвердження того, що він має реальну можливість їх здійснити у майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» у цьому контексті належить розуміти обґрунтовану ймовірність протидії кримінальному провадженню з боку підозрюваного у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків вчинення таких дій підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку слідчий, прокурор, слідчий суддя мають зробити висновки прогностичного характеру, які спрямовані не на з`ясування обставин події, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати, що відповідна подія може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози переховування особи практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як обставину, що може спонукати його до втечі. Для оцінки того, наскільки реальний характер має така загроза, потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, що може спонукати його до вчинення дій на шкоду досудовому розслідуванню.

Такий ризик не є надзвичайно вагомим, у зв`язку із чим слідчим суддею не було обрано щодо ОСОБА_7 більш обтяжливий запобіжний захід, втім він існує та для запобігання йому застосування до цього підозрюваного домашнього арешту у нічний час доби є виправданим.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 домашнього арешту, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, та грунтовно встановив, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Колегія суддів приймає до уваги, що застосований до підозрюваного запобіжний захід не є надмірно обтяжливим, не обмежує його у пересуванні у денний час доби і фактично не перешкоджає веденню ним звичайного способу життя.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4