ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8012/24 (1-кс/638/2841/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1081/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

власника майна - ОСОБА_7 , ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.5 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000452 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.5 ст. 190 КК України.

Накладено арешт, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку 20 серпня 2024 року в період часу з 06:03 год. до 12:03 год. за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- копії та оригінали документів;

- предмет, ззовні схожий на пістолет, три магазини;

- набої в кількості 225 штук;

- мобільний телефон «Samsung SM-6500H»;

- мобільний телефон «Samsung А- 315F».

На зазначену ухвалу слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора та повернути їй належне їй майно.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 посилалася на існування сумнівів у неупередженості та об`єктивності проведення досудового розслідування. Вказувала, що вивчення та дослідження вилученого в неї майна під час обшуку не здійснювались, в ході проведення обшуку не було встановлено, що влучене майно містить відомості щодо скоєння посадовими особами шахрайських дій із використанням службового становища та владних повноважень з метою заволодіння грошовими коштами, які виділяються на відновлення (компенсацію) за пошкоджені (знищені) внаслідок бойових дій об`єкти нерухомості. Також вказувала, що в ході проведення обшуку не було встановлено, що вилучене в неї майно містить сліди та/або є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, та/або містить відомості щодо скоєння посадовими особами шахрайських дій.

15.10.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 , в якій він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а також просив розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Поряд з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_7 не з`явилась, про дату. час та місце розгляду її апеляційної скарги повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначила свій номер телефону. Проте, відповідно до відомостей доповідної секретаря судового засідання від 11.10.2024 року, під час виконання доручення щодо повідомлення учасників судового провадження про час та дату судового розгляду, 10.10.2024 року за допомогою засобів телефонного зв`язку ) зв`язатись з апелянтом з метою повідомлення ОСОБА_7 про день, час та місце розгляду її апеляційної скарги не вдалося. На неодноразові спроби з`єднатись засобами телефонного зв`язку ОСОБА_7 трубку не підіймала. У зв1язку з чим, згідно Порядку надсилання судових повсток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.20-23 року № 28 на вказаний номер телефону, зазначений ОСОБА_7 в її апеляційній скарзі, за допомогою підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи КП-Д3 було направлено електронне повідомлення про виклик у судове засідання з розгляду її апеляційної скарги, яке було призначене на 16.10.2024 року о 13:30 год.

Відповідно до відомостей довідки про доставку повідомлення вбачається, що 10.10.2024 року об 15:55 год. повідомлення про виклик в судове засідання в суд апеляційної інстанції було доставлено на номер телефону, який ОСОБА_7 зазначила в своїй апеляційній скарзі, що вочевидь свідчить про те, що ОСОБА_7 була повідомлена про дату, час та місце розгляду її апеляційної скарги.

Причину своєї неявки ОСОБА_7 суду не повідомила. На час розгляду апеляційної скарги до канцелярії Харківського апеляційного суду від ОСОБА_7 не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення судового розгляду її апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 за № 0000452 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч. 5 ст. 190 КК України.

31.07.2024 року ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова надано групі слідчих СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000452 від 03.04.2024 року та групі прокурорі Ізюмської окружної прокуратури дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшкання та вилучення предметів та документів, що мають доказове значення для проведення досудового розслідування, а саме: довідок з ознаками підробки на об`єкти нерухомого майна, документів для оформлення права власності на нерухоме майно зруйноване чи пошкоджене в результаті бойових дій, технічної документації таких об`єктів, реєстраційних особових справ заявників на оформлення права власності на нерухоме майно, зруйноване чи пошкоджене в результаті бойових дій, документів які слугували підставою для внесення до державних реєстрів технічної документації та звітів про нерухоме майно зруйноване чи пошкоджене в результаті бойових дій, печаток, штампів та відтисків печаток підприємств, установ та організацій які перебувають за місцем мешкання ОСОБА_7 , засобів вчинення кримінального правопорушення (будь-які матеріальні носії інформації оптичні диски, флеш-накопичувачі, з можливістю зняття інформації на носій, блокноти, чорнові записи, комп`ютерна техніка, мобільні телефони).

20.08.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 було вручено копію ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року про надання дозволу на проведення обшуку в її квартирі та за участю понятих було виявлено та тимчасово вилучено копії та оригінали документів, які було поміщено до полімерного пакету сейф-пакету НПУ № PSP 3015697; предмет зовні схожий на пістолет, три магазини, які було поміщено до спец-пакету № PSP 2032713; набої в кількості 225 штук, які було поміщено до паперового пакету НПУ; мобільний телефон «Samsung SM-6500H», який було поміщено д паперового пакету НПУ PSP 1250501; мобільний телефон «Samsung А- 315F», який було поміщено до паперового пакету НПУ PSP 1250502.

21.08.2024 року постановою старшого слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНп в Харківській області про визнання речових доказів це майно було визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

21.08.2023 року прокурор у кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході обшуку 20.08.2024 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначав, що вилучені під час обшуку предмети та документи мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, можуть сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності. З метою забезпечення та належного збереження речових доказів, враховуючи, що не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речей і документів, що в свою чергу перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні, просив накласти арешт на тимчасово вилучене підчас обшуку майно.

Постановляючи рішення про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував таке рішення тим, що в ході судового розгляду з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження прокурор довів, що зазначене у клопотанні майно може містити відомості, які є предметом перевірки під час досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000452 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.5 ст. 190 КК України, а отже й може бути використано у подальшому, як доказ у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки рішення щодо задоволення клопотання прокурора ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилучених під час обшуку документів, телефонів та пістолету, ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини, а також походження грошових коштів, стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вилучені, під час обушку документи, мобільні телефони, пістолет з патронами підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна з підстав того, що вони не містять на собі слідів злочину не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Більш того, вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Поряд з цим, відповідно до відомостей заяви прокурора, яка надійшла до канцелярії суду 15.10.2024 року вбачаєтьсЯ, що вилучені речі можуть бути використані як доказ фактучи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того, на теперішній час проводиться огляд вилученого майна, за результатами якого будуть призначені експертні дослідження.

Дводи, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_7 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ОСОБА_7 не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року- залишити без змін.

Роз`яснити, що за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :