Справа №1-356/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/816/2/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальну справу № 1-356/11 за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2011,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2011 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, і йому призначене із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на три роки, без конфіскації майна. На підставі ст. 75, 76 КК ОСОБА_9 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням певних обов`язків.

08.02.2022 ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 звернулись з апеляційною скаргою на вказаний вирок суду та одночасно просили поновити строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, оскільки ОСОБА_9 не був присутнім при проголошенні вироку, до набрання вироком законної сили його копію не отримував, а отримав лише 03.02.2022 (після набрання вироком законної сили), тому строк на його оскарження пропущений з поважних причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст клопотання ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про поновлення процесуального строку, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка просила відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що вказане вище клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, а згідно п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК), а згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7 КПК), однією з яких є розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, що забезпечують надійний захист законних iнтepeciв учасників кримінального провадження (заявника, потерпілого), iнтepeciв правосуддя, а також забезпечують реальну можливість використати вci передбачені законом засоби для реалізації права на справедливий суд. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку законодавець і встановив процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК. При цьому правило дотримання встановленого процесуальним законом строку на оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності» (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). «Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»), а «…безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (рішення від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України»).

Тобто, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 117 КПК і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками визначаються часові межі існування правовідносин у кримінальному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) кримінального провадження, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта кримінального провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При цьому кримінальне процесуальне законодавство має певні виключення із наведеного вище правила, зокрема для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів даного провадження вбачається, що 15.11.2011 після останнього слова ОСОБА_9 суд видалився до нарадчої кімнати, а після виходу з нарадчої кімнати в присутності захисника ОСОБА_11 проголосив вирок, що підтверджується протоколом судового засідання від 15.11.2011 (а. к. п. 218, т. 2).

Копію вироку суду ОСОБА_9 отримав 01.12.2011, що підтверджується його особистим підписом на довідковому листі до справи (т. 2), що свідчить про обізнаність останнього з ухваленим відносно нього судовим рішенням.

Окрім цього, про обізнаність ОСОБА_9 з ухваленим відносно нього судовим рішенням від 15.11.2011 свідчить і зміст його письмової заяви про надання на ознайомлення матеріалів кримінальної справи № 1-356/11 від 07.08.2019, з якими він повністю ознайомився 09.08.2019 з виготовленням фотокопій (а. к. п. 249, т. 2 ).

Вказаний вище вирок набрав законної сили та був звернутий до виконання у встановлений кримінальним процесуальним законом спосіб, після чого був виконаний в порядку ст. 75, 76 КК, про що ОСОБА_9 був обізнаний.

Проте, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку сторона захисту звернулася лише 08.02.2022, обгрунтовуючи його тим, що ОСОБА_9 копію вироку отримав лише 03.02.2022, що суперечить матеріалам справи.

Таким чином, наведені стороною захисту причини пропуску строку на апеляційне оскарження не містять будь-яких обставин, що свідчать про наявність об`єктивних і поважних причин, які б могли завадити їй оскаржити вирок суду у встановлений законом строк, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_9 та його захиснику ОСОБА_10 в задоволенні їх клопотання про поновлення строку.

Керуючись ст. 395 і 399 КПК України,

постановила:

Відмовити ОСОБА_12 та його захиснику ОСОБА_13 в задоволенні їх клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.11.2011.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржені в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4