У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області - ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000584 від 13.08.2024 року за ч.3 ст. 332 КК України,

про надання дозволу на проведення обшуку,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання вбачається, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану» через територію Закарпатської області, переслідуючи корисливий мотив. Так, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, зустрів на території м. Ужгород, Закарпатської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 , які займались туризмом, відвідуванням різних місць. Шукаючи різні місця та способи заробітку, через свої боргові зобовязання, ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за грошову винагороду в сумі 6500 доларів США в незаконний спосіб перетнути Державний кордон України поза пунктами пропуску. Контактуючи із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - останні погодились на такі умови ОСОБА_6 .

З метою конспірації своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 , до задуманого ним злочинного плану, який полягав в незаконний спосіб переправити ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через Державний кордон України залучив свої знайомих: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканку АДРЕСА_5 , які не були обізнані в злочинних планах ОСОБА_6 , та які безоплатно погодились привезти осіб на околицю населеного пункту Оноківці, Ужгородського району, оскільки є хорошими знайомими. В подальшому, 10.08.2024 року, особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували в м. Ужгород, де з ними постійно контактував ОСОБА_6 . Зокрема це проявлялось в тому, що 10.08.2024 року, близько 10:00 години ранку, до місця проживання вище вказаних осіб, під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала особа ОСОБА_11 , яка не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_6 , а також в якості пасажирів перебували ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Забравши ОСОБА_8 із місця тимчасового проживання (по АДРЕСА_6 ), останні під`їхали до невстановленої на даний час багатоповерхової будівлі в м. Ужгород, де ОСОБА_8 вийшовши із автомобіля разом із ОСОБА_6 , відійшли в сторону, де ОСОБА_8 передав особисто в руки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6500 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 10.08.2024 року - 266 451,90 грн.) як оплату послуг останньому за організацію незаконного переправлення через Державний кордон України. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_6 покинув вказаний вище автомобіль та пішов у невідомому напрямку. Через деякий час, після того як ОСОБА_8 передав грошові кошти ОСОБА_6 , його завезли до тимчасового місця проживання по АДРЕСА_6 , де за наперед отриманими вказівками від ОСОБА_6 , мав залишатись до 11.08.2024 року, де із самого ранку за ним мають приїхати та із того моменту почнеться його незаконне переправлення через Державний кордон України.

Далі, 11.08.2024 року, близько 07:00 години ранку, ОСОБА_8 отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_6 , в якому останній надав вказівки ОСОБА_8 з приводу того, щоб він складав речі та виходив на вулицю оскільки на нього вже чекає автомобіль. ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_6 , зібравши сумку, вийшов на вулицю та побачив автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 , після чого сівши в нього, впізнав водія - особу ОСОБА_6 , якому напередодні (10.08.2024) передав в м. Ужгород грошові кошти в сумі 6500 доларів США. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_6 надав вказівки ОСОБА_8 з приводу видалення всіх телефонних розмов, переписок та повідомлень на його мобільному телефоні, що останній і зробив. Виїхавши із вулиці Одеської, ОСОБА_6 відвіз ОСОБА_8 до АЗС «ОККО», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , де на той момент вже знаходився автомобіль ОСОБА_10 - «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак - НОМЕР_3 , який не був обізнаний в злочинних планах ОСОБА_6 , та який погодився допомогти останньому і привезти ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та околицю населеного пункту Оноківці, Ужгородського району. По прибутті на вказану АЗС, ОСОБА_6 наказав ОСОБА_8 пересідати в автомобіль марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак - НОМЕР_3 . ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_6 , розмістився на задньому сидінні вказаного автомобіля. У той час, ОСОБА_6 на автомобілі марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 поїхав у невідомому напрямку. Перебуваючи в салоні автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак - НОМЕР_3 - на той момент знаходився і ОСОБА_9 , який також мав бути в незаконний спосіб переправлений через Державний кордон України. Після того, близько 07:25 години, водій автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак - НОМЕР_3 - ОСОБА_10 відвіз їх до АВС «Зіна», який знаходиться на околиці населеного пункту Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, де всі стали чекати на подальші вказівки.

В подальшому, через деякий час до АВС «Зіна» під`їхав автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 . Пізніше, до вище вказаного АВС приїхав автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала особа ОСОБА_11 та в якості пасажира - ОСОБА_7 - особа, яка також мала бути в незаконний спосіб переправлена через Державний кордон України. Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля АВС «Зіна», отримали вказівки від ОСОБА_6 , які полягали в наступному, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , повинні перейти річку через підвісний міст, який приведе їх на околицю населеного пункту Оріховиця, де на них буде чекати ОСОБА_6 на автомобілі марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 , щоб в подальшому доставити їх на околицю населеного пункту АДРЕСА_7 , тобто якнайближче доставити до Державного кордону України. ОСОБА_6 , добре розуміючи те, що їм не вдасться проїхати пропускний пункт, який розташований на околиці населеного пункту Оноківці, вирішив дотримуватись наперед задуманого злочинного плану, а саме, що особи перейдуть підвісний міст, через річку, тобто вони обійдуть пропускний пункт і він їх там забере.

Отримавши вказівки, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирушили в напрямку підвісного моста, перейшли його і стали чекати на автомобіль марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 за кермом якого перебував ОСОБА_6 , який сам безперешкодно проїхав пропускний пункт. Далі, через деякий час, особи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходились вже в салоні автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_2 , після чого, водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 поїхав в сторону населеного пункту Кам`яниця, Ужгородського району, Закарпатської області. У свою чергу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виїхали в напрямку м. Ужгород.

ОСОБА_6 , заїхавши в с. Кам`яниця, Ужгородського району, Закарпатської області, проїхав його центром та повернув до урочища «Камяницькі дачі», де на одній із грунтових доріг зупинився та наказав ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виходити із автомобіля. Коли останній вийшли із автомобіля, ОСОБА_6 надав поради та вказівки в тому, що вони мають слухати його, виконувати його команди, які показав візуально рукою, оскільки можливо можуть бути затримані прикордонним нарядом, та те, що вони повинні слідувати за ним. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , зрозумівши озвучені ОСОБА_6 вказівки, разом із останнім вирушили в напрямку лісистої місцевості. Через декілька сотень метрів, ОСОБА_6 , показав на мобільному телефоні ОСОБА_7 маршрут подальшого руху, залишив їх та повернувся назад до автомобіля. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , дотримуючись отриманих вказівок ОСОБА_6 , вирушили далі, однак в подальшому, 11.08.2024 року о 13 годині 25 хвилин були затримані працівниками прикордонного наряду, не дійшовши до загороджувального паркану близько 700 метрів.

В ході проведення досудового розслідування було надано доручення працівникам оперативно-розшукового відділу 94 прикордонного загону, і в ході проведення оперативно-розшукових заходів було дійсно встановлено, що до даного кримінального правопорушення дійсно причетна ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка АДРЕСА_8 , яка на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 здійснила перевезення ОСОБА_9 із м. Ужгород, на околицю населеного пункту Оноківці, Ужгородського району, а точніше до АВС «Зіна», де в подальшому, передала особу ОСОБА_6 , і пізніше, з метою виявлення «підозрілих автомобілів», здійснила супровід останнього разом із іншими особами до населеного пункту Кам`яниця, Ужгородського району, Закарпатської області

В ході виконаної роботи по даному кримінальному провадженню встановити місцезнаходження речових доказів на даний час не надалось можливим, однак з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення даного злочину орган досудового розслідування вважає за необхідне встановити місце знаходження речових доказів чи їх частин, які мають відношення до даного кримінального правопорушення, безпосередньо автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 , а також блокноти, в який можуть бути записані прізвища та імена перевезених осіб, суми грошових коштів, які можливо отримувала ОСОБА_11 за свою злочинну діяльність, мобільні телефони перевезених осіб, інша техніка, банківські картки, сімкартки мобільних телефонів та ін.), а тому з огляду на викладене, з метою повноти розслідування, вилучення речових доказів чи знарядь вчинення даного злочину та інших предметів, які мають доказове значення по даному кримінальному провадженню, вважаю за необхідне в автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка АДРЕСА_9 - провести санкціонований обшук.

Згідно витягу з бази даних по автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 - власником даного транспортного засобу являється ОСОБА_12 , мешканка АДРЕСА_10 .

Органом досудового розслідування неможливо отримати у добровільному порядку речові докази шляхом їх витребування, відповідно до частини другої статті 93 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених КПК України. Окрім цього є достатньо підстав вважати, що обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та те, що в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі, а саме автомобілі марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерний знак якого - НОМЕР_1 , є можливість виявлення речових доказів чи їх частин, які мають відношення до даного кримінального правопорушення (блокноти, в який можуть бути записані прізвища та імена перевезених осіб, суми грошових коштів, які можливо отримувала ОСОБА_11 за свою злочинну діяльність, мобільні телефони перевезених осіб, інша техніка, які в подальшому будуть визнані речовими доказами по кримінальному провадженні, а тому слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку у вказаному транспортному засобі.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив таке задоволити.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши зміст внесеного клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа. У разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, обшук проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.

При цьому клопотання слідчого має відповідати вимогам ч. 3 ст. 234 КПК України, зокрема в ньому мають бути зазначені: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Для досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, орган досудового розслідування в даному кримінальному проваджені вправі з метою досягнення його дієвості застосувати інші заходи забезпечення кримінального провадження (тимчасовий доступ до речей і документів, виклик слідчим, привід, залучення експерта).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим в клопотанні не було дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки під час складання клопотання слідчий, як суб`єкт, який здійснює досудове розслідування, повинен не лише констатувати наявність необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а як суб`єкт, який найбільш обізнаний стосовно фактичних підстав їх застосування, навести суду відповідні аргументи, що підтверджують таку необхідність, переконати суд прийняти відповідне процесуальне рішення, а суд, ґрунтуючись на власному переконанні щодо наявності для цього достатніх підстав, постановляє рішення, яким задовольняє таке клопотання.

Слідчий вказує на достатність даних вважати, що саме у автомобілі марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , можуть знаходитися блокноти, в яких можуть бути записані прізвища та імена перевезених осіб, суми грошових коштів, які можливо отримувала ОСОБА_11 за свою злочинну діяльність, мобільні телефони перевезених осіб, інша техніка, банківські картки, сімкартки мобільних телефонів та ін.), що містять відомості про обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення.

Однак, клопотання ґрунтується на припущеннях, хоча внаслідок обшуку можуть бути реально, істотно обмежені та порушені права і інтереси власників майна, які не мають відношення до даного кримінального провадження, отже слідчий не довів, що порушення конституційних прав особи співмірно із завданнями кримінального провадження.

Також, зі змісту клопотання вбачається, що сама подія мала місце ще 11.08.2024 року, тоді як слідчий звернувся до суду з клопотанням 24.09.2024 року, тобто після спливу більше місяця часу.

Окрім цього, прокурор в судовому засіданні, не зміг надати суду пояснення та достатні докази того, що після спливу значного періоду часу у вказаному транспортному засобі могли зберегтися сліди злочину.

Також слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що слідчий просить провести обшук у транспортному засобі, яким керувала ОСОБА_11 , тоді як у самому ж клопотанні слідчий стверджує, що остання не була обізнана в злочинних планах ОСОБА_6 .

Вказані обставини в своїй сукупності не дають суду можливості зробити належний висновок, що як проведення обшуку у автомобілі марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , який належить особі, яка не має відношення до вказаного кримінального правопорушення, стосується саме збирання доказів по кримінальному провадженню № 0000584, і яке доказове значення будуть мати ті документи та речі, які слідчий планує відшукати, саме до порушеного кримінального провадження, в тому числі їх відповідність вимогам ст. 98 КПК України.

Крім цього, слід зазначити, що подане слідчим клопотання не відповідає також вимогам п.7 ч.3 ст. 234 КПК України, оскільки слідчий у прохальній частині клопотання взагалі не вказує індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати.

При цьому вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року, де суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість проведення обшуку житла та іншого володіння особи, з потребами кримінального провадження, враховуючи, що слідчим у поданому клопотанні не дотримано положення ч.3 ст. 234 КПК України та прокурором в судовому засіданні не доведено підстав проведення такого заходу як обшук, приходжу до висновку, що у задоволенні внесеного слідчим клопотання, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області - ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000584 від 13.08.2024 року за ч.3 ст. 332 КК України про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 власником якого являється ОСОБА_12 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1