УХВАЛА

Справа № 569/22519/24

1-кс/569/8594/24

19 листопада 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осова, Сарненського (Дубровицького) району, Рівненської області, громадянина України, українця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 за погодження із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказав, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002616 від 17 листопада 2024 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

З клопотання вбачається, що 17 листопада 2024 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні недобудови, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ та який в подальшому продовжено, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою власного збагачення, застосував відносно потерпілого ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося у нанесенні ОСОБА_8 чотирьох ударів в область голови та тулубу, після чого відкрито шляхом ривка вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 4500 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст.186КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Осова, Сарненського (Дубровицького) району, Рівненської області, громадянин України, українець, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, раніше судимий.

17 листопада 2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 18 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом проведення впізнання з потерпілим; протоколами огляду місця події від 17.11.0.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків метою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, а саме:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, зокрема: ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, слід звернути увагу на те, що одразу після вчинення злочину підозрюваний ОСОБА_5 зник з місця події, лише через деякий час був затриманий у порядку ст.208 КПК України працівниками ВКП Рівненського РУП та доставлений до Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області;

незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а саме: знаючи місце проживання потерпілого та свідка, підозрюваний ОСОБА_5 може шляхом умовлянь, вчинення тиску та /або будь-яким іншим чином вплинути на останнього, з метою зміни ним своїх показань про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а саме перешкоджати шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки;

може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та погашену судимість, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та через короткий проміжок часу повторно підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину проти власності в умовах воєнного стану.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуває у розшуку. Зокрема, 05.08.2024 слідчим СВ Луцького РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2024 надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для розгляду клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У вказаному кримінальному провадженні підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у розшуку у зв`язку із ухиленням від органу досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений Кобеляцьким районним судом Полтавської області від 15.05.2024 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для того, щоб забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному проваджені, вчиняти інші кримінальні правопорушення, так, як жоден інший із запобіжних заходів не здатен запобігти переліченим вище ризикам та забезпечити перебування підозрюваного ОСОБА_5 за місцем проживання, своєчасне з`явлення його до слідчого для проведення слідчих й інших процесуальних дій, а в подальшому до суду.

Разом з тим, обрання стосовно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та є необхідною для того, щоб забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, є достатні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, а саме особисте зобов`язання, порука, застава та домашній арешт, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слід зазначити, що за змістом п.п. b та c ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року особа може бути позбавлена свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з Прав Людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86 від 26 червня 1991 року1 , зазначив, що «… національні судові органи … повинні зважити на всі обставини, що свідчать за і проти наявності справжнього суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, і врахувати це в рішеннях…».

З огляду на зміст наведеного рішення ЄСПЛ особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як винятковий запобіжний захід протягом певного часу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88 від 26 січня 1993 року, вказано: «… небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти…».

У контексті наведеного рішення ЄСПЛ врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст: вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дає можливість достатньою мірою спрогнозувати її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим, оскільки наявні специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує правило поваги до свободи особи.

Також, як свідчить практика ЄСПЛ, обвинувачення в зв`язку з вчиненням тяжкого злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення разом з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що йому неможливо запобігти, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини просили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2024 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні недобудови, що за адресою АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ та який в подальшому продовжено, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою власного збагачення, застосував відносно потерпілого ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося у нанесенні ОСОБА_8 чотирьох ударів в область голови та тулубу, після чого відкрито шляхом ривка вирвав з рук потерпілого мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 4500 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі .

17 листопада 2024 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 18 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», який вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи, що прокурор довів обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, перебуває на розгляді обвинувальний акти щодо вчинення злочинів проти власності, вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку, є підстави вважати, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування, суду; незаконно впливати на учасників цього кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Даних про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.

Разом з тим, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 . вчинений із погрозою застосування насильства, слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183,184, 395 КПК України,слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 13 год. 22 хв. 17 листопада 2024 року.

Визначити, що строк дії ухвали до 15 січня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_11