В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0001415 від 03.10.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньо освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 02.05.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

03.10.2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 13:00, біля дерева, що розташоване поруч із вказаним будинком, помітив згорток ізоленти чорного кольору, та враховуючи те, що останній періодично вживає психотропні речовини, припустив, що у вказаному згортку може бути психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он).

У подальшому, діючи з раптово виниклим умислом на незаконне зберігання без мети збуту психотропної речовини, ОСОБА_3 підняв вказаний згорток, в якому міститься психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,269 г. у вигляді порошкоподібної речовини світло-бежевого кольору, яка знаходилась в прозорому поліетиленовому зіп-пакеті та почав його незаконно зберігати при собі без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_3 помістив психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) до правої кишені штанів синього кольору, в які був одягнений, та направився за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, вчинивши тим самим незаконне зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Того ж дня, а саме 03.10.2024 року приблизно о 16:32, за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі прозорий поліетиленовий зін-пакет, в середині якого знаходиться психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пснтан-1-он).

У подальшому, 03.10.2024 року в період часу з 16:57 до 17:04, під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , що проводився на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності понятих, було вилучено згорток ізоленти чорного кольору, в середині якого містився прозорий поліетиленовий зіп-пакет, в середині якого знаходиться психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,269 г., яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно, 03.10.2024 року приблизно о 13:00 за адресою: АДРЕСА_2 , він знайшов згорток ізоленти чорного кольору, всередині якого знаходилась психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он), та помістив його до кишені своїх штанів. 03.10.2024 року приблизно о 16:32 він був зупинений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_3 , на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини, тому працівниками поліції було проведено обшук та у нього було виявлено та вилучено психотропну речовину, яку він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що раніше був у 2024 році засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України. У скоєному щиро каявся, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, не працює); на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України; позицію сторони захисту - обвинувачений просив суворо не карати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 02.05.2024 року, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до 2 років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення (день затримання) 03.10.2024 року - 1 день, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2024 року, до покарання за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його перебування в ІТТ 03.10.2024 року - 1 (один) день. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/57644-НЗПРАП від 04.11.2024 року у сумі 3183 грн 60 коп.

Речові докази, а саме:

-особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,269 г, що передана в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 022965 від 08.11.2024 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1