Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5745/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001084 від 04.01.2020 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2024 року за ч. 1 ст.309, ч. 3 ст. 309, ч.1 ст.70, ст.71,72 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

29.03.2020 року, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходились у квартирі АДРЕСА_3 , де останні разом вживали спиртні напої.

В подальшому між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розпочався конфлікт на ґрунті неприязних міжособистісних відносин, під час якого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, перебуваючи на сходовому майданчику третього поверху по АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , дістав зі своєї сумки розкладний ніж та наніс правою рукою удар потерпілому в ліву ногу вище коліна, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №042-757-2020 від 19.05.2020 ОСОБА_5 спричинено колото-різане поранення лівого стегна : рана на передній поверхні в середній третині стегна розміром (3,0*0,5см), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні- усередину та медіально довжиною 10 см, з пошкодженням стегнової артерії та вени, яке супроводжувалося кровотечею та розвитком гіповолемічного шоку, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження ( за критерієм небезпеки для життя).

Своїми діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. Так, 29.03.2020 року знаходився у знайомого в Подільському районі м.Києва із своїми друзями, серед них був ОСОБА_5 , якого знав зі школи. Між ними виник словесний конфлікт і перебуваючи на сходовому майданчику третього поверху, дістав із сумки розкладний ніж, наніс удар правою рукою в ліву ногу потерпілого вище коліна. Вибігли друзі, бачив як потерпілому надавали медичну допомогу. У вчиненому кається.

Цивільний позов визнав частково на суму відшкодування 19 000 грн., у задоволенні моральної шкоди просив відмовити.

Потерпілий ОСОБА_5 в призначене судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно останньої наявної інформації перебуває в лавах ЗСУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті, частковому визнанні цивільного позову.

Крім цього, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, непрацевлаштований, неодружений, не працюючий.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою визначена кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 9 (дев`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, суд призначає покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання, враховуючи визнання обвинуваченим вини, розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, двох пом`якшуючих обставин, часткове визнання цивільного позову.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_3 необхідно зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Відтак, виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь у рахунок відшкодування майнової шкоди 19 000 грн. 00 коп., моральної шкоди - 200 000 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Суд вважає, що вимоги потерпілого ОСОБА_5 , які обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 19 000 грн. 00 коп. Позов у частині відшкодування моральної шкоди суд вважає недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Речові докази відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи №042/757-2020 складають 1892,90 грн.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 1892,90 грн.00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався (обрано у виді тримання під вартою за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року). На даний час ОСОБА_3 знаходиться в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання рахувати з 14 червня 2024 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 01 березня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання частково відбуте покарання, визначене вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року, у період з 15 червня 2023 року по 04 жовтня 2023 року.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року остаточне призначити ОСОБА_3 покарання у виді 9 (дев`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з 14 червня 2024 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 01 березня 2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання частково відбуте покарання, визначене вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року, у період з 15 червня 2023 року по 04 жовтня 2023 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 000 грн. 00 коп. ( дев`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1892,90 грн. 00 коп. ( одна тисяча вісімсот дев`яносто дві грн. 90 коп.).

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1