Справа №635/4674/21
Провадження №1-кп/635/140/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2024 року Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 12.12.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 11.12.2020 ОСОБА_4 , близько 17 години 40 хвилин, перебуваючи в громадському місці, а саме на автомобільній стоянці, яка розташована на території Циркунівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок та встановлені правила та норми поведінки в суспільному житті та побуті, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, підійшов до автомобіля марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився незнайомий йому раніше потерпілий ОСОБА_6 ,1991 р.н.

Далі, ОСОБА_7 , без добровільної згоди потерпілого, використовуючи незначний привід щодо нібито неправильного паркування автомобіля, відкрив водійські двері автомобіля «Skoda Fabia» д.н.3. НОМЕР_1 , вперто не припиняючи свої хуліганські дії, всупереч встановленим правилам поведінки, з метою принизити честь та гідність потерпілого, висловлюючись нецензурною лайкою відносно потерпілого ОСОБА_6 , з особливою зухвалістю, демонструючи свою фізичну перевагу відносно потерпілого, безпричинно наніс удар рукою в область тулубу останнього, спричинивши фізичний біль, після чого продовжуючи проявляти свою неповагу до потерпілого, із замка запалення забрав ключи, позбавивши потерпілого можливості вільно пересуватись власним транспортом.

Таким чином ОСОБА_8 , протягом тривалого часу, вперто не припиняв свої хуліганські дії, які супроводжувались особливою зухвалістю.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку по мотивам явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання обвинуваченого, зазначивши, що строки притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, про наслідки закриття провадження у справі з нереабілітуючих підстав йому відомо.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, вчинене 11.12.2020 року.

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, у скоєнні якого він обвинувачується, минуло більше ніж три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 490,35 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 12.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - закрити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1