Номер провадження 1-кп/741/58/24
Єдиний унікальний номер 741/376/24
ВИРОК

іменем України

12 вересня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 19 грудня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, громадянина України, одруженого , офіційно не працевлаштованого, на утриманні двоє малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Десь у кінці листопада-на початку грудня 2023 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 з метою вчинення незаконної порубки дерев породи сосна прибув на лісову ділянку, розташовану на території ДП «Носівкарайагролісництво» між селами Дебреве та Мрин Ніжинського району Чернігівської області в кварталі 56 виділі 12, з географічними координатами 51.023529, 31.510947 (Мринська ОТГ), де, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» та ст. ст. 67, 69 Лісового кодексу України, відповідно до яких спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно, знаючи, що відповідно до Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761, лісорубний чи лісовий квиток на спеціальне використання лісових ресурсів йому не видавався, за допомогою пилки ручної вчинив незаконну порубку в лісі ста тридцяти трьох дерев породи сосна звичайна.

Унаслідок такої незаконної порубки дерев ОСОБА_5 заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу (державі) в особі Мринської об`єднаної територіальної громади на загальну суму 104383,45 грн, що у шістдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений на 2023 рік та відповідно до п. 2 примітки до ст. 246 КК України є тяжкими наслідками.

ОСОБА_5 обвинувачується у незаконній порубці дерев у лісі, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, щодо часу, місця, способу його вчинення, кількості порубаних дерев породи сосна, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 3 ст. 349 КПК України суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

Здійснюючи судовий розгляд кримінального провадження відповідно до наведених вище приписів кримінально-процесуального закону, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Також суд роз`яснив положення щодо змагальності та диспозитивності судового розгляду кримінального провадження, з`ясувавши розуміння їх змісту учасниками судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України, визнав повністю. Пояснив, що дійсно наприкінці осені-на початку зими 2023 року, з метою підзаробити для себе грошей він на автомобілі ГАЗ, що належить ПП «Будсервіс-2010», прибув на ділянку лісу між селами Дебреве та Мрин Ніжинського (колишнього Носівського) району та за допомогою ручної пилки напиляв вершків з дерев сосни у кількості більше 100 одиниць, з них у подальшому продав близько 5 одиниць. Десь за тиждень до початку 2024 року до нього додому в АДРЕСА_2 , прибули працівники поліції, які вилучили решту непроданих вершків сосен. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевняв суд, що подібне вчинив уперше, зробив для себе відповідні висновки та подібного більше не допустить. Цивільний позов на суму 104383 грн 45 коп. визнав повністю та сплатив указану суму в повному обсязі на рахунок Мринської сільської ради. Витрати на залучення експерта у сумі 45436 грн 80 коп. та 5300 грн 96 коп. визнає у повному обсязі та запевняє, що сплатить ці суми.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо часу, місця та способу вчинення інкримінованого йому діяння є чіткими, послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 3 роки. Цивільний позов просив залишити без розгляду у зв`язку із повним добровільним відшкодуванням ОСОБА_5 на користь Мринської сільської ради заподіяної шкоди, натомість просив стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 45436 грн 80 коп. та 5300 грн 96 коп. та скасувати арешти, накладені слідчим суддею під час досудового розслідування кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв у розкритті даного кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдану навколишньому природному середовищу шкоду, про що свідчать надані до суду квитанції, має на утриманні двоє малолітніх дітей, а тому просив застосувати до нього статті 69 та 75 КК України, призначивши покарання у виді трьох років позбавлення волі та звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Представник потерпілого Мринської сільської ради Ніжинського району ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сільська рада листом від 10 вересня 2024 року № 03-04/1476 повідомила адвоката ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 до бюджету в поточному раці сплачено грошові кошти у сумі 104383 грн 50 коп. (збитки, завдані кримінальним правопорушенням відшкодовано).

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали, та вважали недоцільним їх дослідження в судовому засіданні. Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Отже, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд уважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев у лісі, що спричинило тяжкі наслідки.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2013 року № 7, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Так, суд ураховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Досліджені дані про особу ОСОБА_5 указують на те, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває і раніше не перебував, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП від 15 березня 2023 року, за 1 ст. 191 КУпАП від 11 січня 2023 року.

За висновком Ніжинського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, викладеним у досудовій доповіді щодо ОСОБА_5 від 02 квітня 2024 року № 35/16/677-24, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, а також бере до уваги те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше та має на утриманні двох малолітніх дітей, 2013 та 2023 року народження.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Так, суд, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за вказане кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, зробив для себе правильні висновки та запевнив суд, що подібного більше не вчинятиме. Суд також враховує позицію прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді й оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України .

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів пробації. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку терміном 2 (два) роки є виправданим з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, і достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури в інтересах Мринської сільської ради Ніжинського району про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 104383 грн 45 коп. необхідно залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 45436 грн 80 коп та за проведення судової інженерно-екологічної експертизи у розмірі 5300 грн 96 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави (а. с. 56, 57).

Запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374, ч. 5 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури в інтересах Мринської сільської ради Ніжинського району про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 104383 грн 45 коп. залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави витрати за проведення судової трасологічної експертизи у розмірі 45436 (сорок п`ять тисяч чотириста тридцять шість) грн 80 коп та за проведення судової інженерно-екологічної експертизи у розмірі 5300 (п`ять тисяч триста гривень) грн 96 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Носівського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2023 року, на майно, а саме: вершини дерев породи сосна в кількості 149 штук та транспортний засіб ГАЗ 33021, бортовий маловантажний В, р.н. НОМЕР_1 , який належить приватному підприємству «Будсервіс-2010», користувачем якого є ОСОБА_5 , - скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- вершини та дерева породи сосна в кількості 149 штук, 94 зрізи зі стовбурів дерев породи сосна різного діаметру, вилучені поблизу с. Мрин у кв. 56, які зберігаються у ВП АДРЕСА_3 , знищити;

- транспортний засіб ГАЗ 33021, бортовий маловантажний В, р.н. НОМЕР_1 , який належить приватному підприємству «Будсервіс-2010», який зберігається у ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, - передати фактичному користувачеві ОСОБА_5 (а. с. 45).

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8