ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2064/24 Справа № 210/6402/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити останньому заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра не містить ознак обґрунтованості, а ґрунтується на припущеннях, домислах, спотворених, необ`єктивних даних з ознаками фальсифікації. У змісті підозри немає посилання на жоден доказ, на підставі якого зроблено висновок про скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, тобто обґрунтування взяті «з даху»

Вказує, що при розгляді клопотань про застосування/продовження запобіжного заходу або його зміну, суд має оцінити наявні докази, у тому числі з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності. Цього по цей день судами не зроблено у результаті чого ОСОБА_7 безпідставно заарештований та перебуває під вартою. Установлювати обставини чи об`єктивні факти окремо від дослідження та оцінки доказів неможливо, про що прямо зазначено в багатьох статтях КПК.

Посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення, а також судом, жодними доказами не підтверджені і ґрунтуються на припущенні.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не переслідує легітимну мету запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на відсутність обставин, що підтверджують жоден із ризиків.

Вказує, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для ОСОБА_7 .

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 грудня 2024 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зазначає, що враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, попри те, що останній раніше не судимий, він може впливати на свідків у кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_7 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_7 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, що карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, прокурором в судовому засіданні доведено вагомі обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці останнього існує ризик переховування від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також зазначає, що враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, доцільним є визначити останньому заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242240 грн., оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. 178, 182, 183 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зокрема: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001338 від 30.10.2024 року; протоколами обшуку від 30.10.2024 року; протоколом про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії; експертним висновками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на інших учасників кримінального провадження, з огляду на обґрунтованість підозри у скоєні кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, не обтяжений міцними соціальним зв`язками.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених слідчим суддею ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів зважає на те, що останній небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану, введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній, залишаючись на волі, може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом реалізації встановлених ризиків.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_7 вагомих ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та можливості їх усунення у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням альтернативної застави у розмірі 242 240 грн., щодо надмірності якого стороною захисту не наведено грунтовного переконливого мотивування.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4