Справа № 953/9747/24
н/п 1-в/953/389/24
"22" жовтня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не одружений, освіта середня, не працює, зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , судимий 15.04.2021 року Харківським апеляційним судом за ч.2 ст.307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.05.2021, -
22 жовтня 2024 року начальник ХРУП №1 ГУНП в Харківській області звернувся до суду із поданням про встановлення адміністративного нагляду строком на 1 рік стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступними обмеженнями:
- зобов`язати проживати за адресою: АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати прибувати на відмітку до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області кожного другого понеділка щомісяця;
- заборонити відвідувати розважальні заклади де дозволена торгівля спиртними напоями (кафе, бари, ресторани та інше);
- заборони виїжджати за межі м. Харкова з особистих питань у будь-який час доби без дозволу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.
В обґрунтування подання начальник посилався на те, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, веде антигромадський спосіб життя, розпиває спиртні напої та палить тютюнові вироби у громадських місцях, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.
До судового засідання начальник ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, прокурор та засуджений не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним, воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).
З урахуванням наведеного та обставин даної справи, суд дійшов висновку, що відмова учасників судового провадження від права бути присутнім під час розгляду даної справи не порушує їх право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не суперечить жодним важливим інтересам суспільства та завданням провадження у даній категорії справ.
Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного:
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами внутрішніх справ.
Як вбачається з положень ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів внутрішніх справ, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.
У відповідності до ст. 89 КК України, судимість ОСОБА_3 не погашена та не знята.
28.12.2016 ОСОБА_3 засуджений Совєтським районним судом м. Ростов-на-Дону Російської Федерації за ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації.
18.01.2019 ухвалою Московського районного суду м. Харкова вищезазначений вирок приведено у відповідність із законодавством України, визначено, що ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, визначено покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна, строк відбування покарання засудженому ухвалено обчислювати з 28.12.2016 року, міру запобіжного заходу залишити без змін у виді тримання під вартою зараховано ОСОБА_3 у строк відбування покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м. Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року, строк попереднього ув`язнення з 23.12.2015 року по 27.12.2016 року, зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м. Ростова-на-Дону, РФ від 28.12.2016 року, строк адміністративного затримання 22.12.2015 року.
15.01.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду вищезазначену ухвалу змінено, визначено ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.68 КК України, у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, яке йому слід відбувати за вироком Совєтського районного суду м. Ростов-на-Дону Російської Федерації від 28 грудня 2016 року, який приведено у відповідність із законодавством України ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_3 у строк відбування покарання за вироком Совєтського районного суду м. Ростов-на-Дону Російської Федерації від 28 грудня 2016 року строк попереднього ув`язнення з 23 грудня 2015 року по 24 січня 2017 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме 16.10.2024 за ч.1 ст.175-1 КУпАП, 16.10.2024 за ч.2 ст.178 КУпАП, 17.10.2024 за ч.2 ст.175-1 КУпАП, 18.10.2024 за ч.2 ст.175-1 КУпАП, неодноразово попереджався про неприпустимість ведення антигромадського способу життя, на шлях виправлення не став.
Згідно з п. «в» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.
Статтею 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено, що адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.
Термін адміністративного нагляду починається з дня оголошення особі постанови судді про встановлення адміністративного нагляду.
Зазначені у поданні обставини, на думку суду, свідчать про те, що ОСОБА_3 на шлях виправлення не став.
За таких обставин, суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , його способу життя і поведінки, беручи до уваги завдання адміністративного нагляду, регламентовані ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», вважає за необхідне задовольнити подання про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_3 , оскільки встановлені обмеження дадуть змогу запобігти вчиненню злочинів піднаглядним, і здійснити належний виховний вплив на останнього.
Керуючись ст.ст. 2-6, 8, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», суд, -
Подання начальника ХРУП №1 ГУНП в Харківській області про встановлення адміністративного нагляду стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Встановити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік з наступними обмеженнями:
- зобов`язати проживати за адресою: АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати прибувати на відмітку до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області кожного другого понеділка щомісяця;
- заборонити відвідувати розважальні заклади де дозволена торгівля спиртними напоями (кафе, бари, ресторани та інше);
- заборони виїжджати за межі м. Харкова з особистих питань у будь-який час доби без дозволу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.
Виконання адміністративного нагляду доручити ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1