Дата документу 15.11.2024
Справа № 156/1135/23
Провадження № 1-в/334/145/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 р.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 , про вирішення питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16 січня 2024 року вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком строком 1 рік,-

У С Т А Н О В И В:

16 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджений вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком строком 1 рік.

Вказаний вирок надійшов на виконання до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. № 3886-IX «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-1X) (далі - КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУПАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУПАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2684 грн.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01.01.2023 становить 1342 грн.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення складає 2684 грн.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У клопотанні ставиться питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінального покарання за вироком суду в зв`язку із декриміналізацією діяння.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вироку вбачається, що 24.09.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102- IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 строком на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом відкриття вхідних дверей незаконно проник у приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , де в подальшому увійшов в приміщення спальної кімнати звідки таємно викрав мобільний телефон марки «ZТЕ» моделі «Blade A7», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4023-Е від 20.10.2023 становить 1550 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-ІХ«Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», розмір вартості викраденого майна становить менше 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, передбачених санкцією ч. 2 ст. 51 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Однак, кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_4 злочину є незаконне проникнення до іншого приміщення.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2024 року слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2024 року за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання 2 роки обмеження волі.

За статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

За вказаних обставин клопотання (подання) підлягає задоволенню в частині приведення вироку у відповідність до вимог закону.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 532-540 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання (подання) провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити частково .

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 16 січня 2024 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 2 роки обмеження волі.

В іншій частині подання відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1