Справа № 496/4745/24
Провадження № 1-кс/496/1806/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

19 липня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Олександрія, працездатного, який не працює та не навчається, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000187 від 09.07.2024 року, за ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась до суду з зазначеним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів з визначенням розміру застави у сумі 2 999 520 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.06.2024 р. між ТОВ «АТЛАНТІК КОМПАНІ» власником якого є ОСОБА_7 та ПП «ІВАНІВСЬКЕ» укладено договір №28/06/24-1 щодо поставки товару зернової культури «Ріпак» у кількості 600 тон до TOB « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м. Одеса, площа Митна № 1 до терміналу, для перевалу. За дорученням власника ТОВ «АТЛАНТІК КОМПАНІ» ОСОБА_7 транспортуванням та здійсненням логістичних послуг займалась логіст ОСОБА_8 . В ході пошуку вантажних автомобілей з метою перевезення зернової культури «Ріпак» логіст ОСОБА_8 , зв`язалась з ОСОБА_5 , котрий запевнив останню, що у нього мається ФОП « ОСОБА_9 », яка має у наявності вантажні автомобілі для перевезення зернових культур. Таким чином, ОСОБА_5 створивши видимість здійснення підприємницької діяльності, та обговоривши умови з перевезенням зернової культури «Ріпак» у кількості 600 тон, переслідуючи корисливий мотив направлений на заволодіння вказаним майном, запевнив ОСОБА_8 , у дійсності перевезення вказаної товарної продукції.

Приблизно у червні 2024 року, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, який введено на всій території України Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 затвердженим Законом України №3057-ІХ від 02.05.2023 та продовженого до теперішнього часу, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді порушення права власності іншої особи та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на власне незаконне збагачення шляхом шахрайства, переслідуючи корисливий мотив, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розробили шахрайську схему заволодіння чужим майном шляхом обману, яка полягала у створенні видимості здійснення підприємницької діяльності ФОП « ОСОБА_9 , пов`язаної з наданням послуг перевезення вантажу з метою незаконного привласнення товару, ввівши в оману ОСОБА_8 в ході чого, на усній домовленості дійшли згоди щодо транспортування зернової культури «Ріпак».

З метою реалізації єдиного злочинного умислу, 29.06.2024 р. приблизно о 11 год. 20 хв. ОСОБА_5 з метою пошуку вантажних автомобілей зв`язався з ОСОБА_10 , з приводу надання послуг перевезення вантажу, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 , має у власності вантажні автомобілі, які здійснюють перевезення вантажу. В ході чого, ОСОБА_5 замовив шість вантажних автомобілів для перевезення культурної продукції «Ріпак» з пункту завантаження за адресою: АДРЕСА_3 до пункту відвантаження терміналу розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

03.07.2024 р. з метою реалізації єдиного злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном з його подальшою реалізацією з метою незаконного збагачення, діючи шляхом обману під виглядом законного власника зернової культури «Ріпак» ініціював та забезпечив її транспортування. По приїзду до Одеської області ОСОБА_5 ввівши в оману власника вантажних автомобілей ОСОБА_10 представившись, як власник зернової культури «Ріпак» надав вказівку змінити адресу відвантаження наказавши прибути до КП «Одеса-Ліски», за адресою: Одеська область, Одеський район, селище Усатове, вул. Залізничників, 14.

04.07.2024 р. у період часу з 08 год. 00 хв. всі шість автомобілів прибули до КП «Одеса-Ліски», за адресою: Одеська область, Одеський район, селище Усатове, вул. Залізничників, 14 та о 16 год. 00 хв. де здійснили вивантаження зернової культури «Ріпак» загальною вагою 166 тон 500 кг., загальною вартістю 2 999 520 гривень, яка шляхом обману вибула з законного володіння ТОВ «Антлантік Компані».

Після чого, ОСОБА_5 приїхавши до пункту відвантаженні зернової продукції розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , обманим шляхом заволодів товарно- транспортними накладними, які знаходились у водіїв а саме: водій ОСОБА_10 керував вантажним автомобілем марки «МАН» з реєстраційним знаком НОМЕР_1 , водій ОСОБА_11 керував вантажним автомобілем марки «Мерседес» з реєстраційним знаком НОМЕР_2 , водій ОСОБА_12 керував вантажним автомобілем марки «Мерседес» з реєстраційним знаком НОМЕР_3 , водій ОСОБА_13 , керував вантажним автомобілем марки «Сканія» з реєстраційним знаком НОМЕР_4 , водій ОСОБА_14 керував вантажним автомобілем марки «МАН» з реєстраційним знаком НОМЕР_5 , водій ОСОБА_15 керував вантажним автомобілем марки «МАН» з реєстраційним знаком НОМЕР_6 .

Таким чином, заволодівши майном яке належить ТОВ «Антлантік Компані» у вигляді зернової культури «Ріпак» 166 тон 500 кг, чим спричинив матеріальний збиток ТОВ «Антлантік Компані» на загальну вартість 2 999 520 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, вчинене в умовах воєнного стану.

18.07.2024 р. ОСОБА_5 , затриманий в порядку п.6, ч. 1 ст. 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. 19.07.2024 р. слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області винесено постанову про зміну правової кваліфікації з ч. 4 ст. 190 на ч. 5 ст. 190 КК України. 19.07.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- Показаннями представника потерпілого ОСОБА_7 ТОВ «АТЛАНТІК КОМПАНІ»;

- Показаннями свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 ,

- Протоколом впізнання особи за фотознімками свідка ОСОБА_16 ;

- Протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 ;

- Протоколом впізнання особи за фотознімками свідка ОСОБА_10 ;

- Показаннями свідків водіїв;

- Протоколом впізнання особи за фотознімками водії вантажних автомобілей котрі перевозили зернову культуру «Ріпак»;

- Іншими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого правопорушення, незаконного впливу на свідків.

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання від 5 до 12 років позбавлення волі. Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, відсутність постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків вказує на реальність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду.

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів. Вказаний факт свідчить про те, що вчинення злочину є джерелом отримання доходів підозрюваного. Викладене безумовно свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним інших злочинів.

Крім того, при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, слід взяти до уваги що свідками у кримінальному провадженні є особи з числа оточення ОСОБА_5 , що враховуючи характер інкримінованого злочину, є підставою вважати, що вразі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою, останній буде чинити незаконний вплив на свідків, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності свідчать, що про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки вони не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначення розміру застави, яка дорівнює розміру нанесеної шкоди.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, з огляду на те, що ризики визначенні прокурором, жодними доказами не підтвердженні, клопотання за своєю суттю не відповідає вимогам ст. 177 КПК України, твердження про те, що підозрюваний знає інших осіб у кримінальному провадженні надумані. До клопотання додав скрін-шот профілю ОСОБА_5 , на підтвердження того, що він надає послуги таксиста. Крім того, має позитивну характеристику від добровольчої спільноти волонтерів, та позитивну характеристику, надану добровольцем, який служить з 25.02.2022 р. Тому, просить застосувати більш м`який запобіжний захід, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, знизити розмір застави до мінімальної.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав захисника та пояснив, що він не пов`язаний з цією справою, а лише потрапив у незручні обставини, оскільки його найняли таксистом за 8 000 грн. з метою не порушення своїх прав, просить призначити заставу у розмірі не більше 100 000 грн.

Вислухавши пояснення прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання до дванадцяти років позбавленням волі, відомостей про офіційне працевлаштування немає, не одружений, раніше не судимий, що в цілому свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, в тому числі показаннями представника потерпілого ОСОБА_7 ТОВ «АТЛАНТІК КОМПАНІ» ;показаннями свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , протоколом впізнання особи за фотознімками свідка ОСОБА_16 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 ; протоколом впізнання особи за фотознімками свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідків водіїв; протоколом впізнання особи за фотознімками водії вантажних автомобілей котрі перевозили зернову культуру «Ріпак».

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину у разі визнання його винним у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, зважаючи на обставини вчинення даного злочину, та існування ряду свідків, які вже допитані на досудовому слідстві, про що відомо підозрюваному, оскільки йому вручено копію вказаного клопотання, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може здійснити спроби незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості вчинення інших злочинів, в судовому засідання прокурором та відповідно клопотання, слідчим не доведено.

Щодо наданих захисником характеристик, то слід зазначити, що вони виготовленні у копіях, належним чином не завіренні, та не надано будь-яких документів, які б підтверджували осіб, що склали та підписали вказанні характеристики.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких визначено ст. 178 КПК України.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого та особливо тяжкого злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особисто зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчинених кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме: у розмірі 605 600 гривень, що становить двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави на підозрюваного покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

ОСОБА_5 було затримано 18.07.2024 року, отже строк утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» слід відраховувати з цієї дати.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу та заперечення захисника залишити без уваги.

Керуючись ст. 182, 183 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 18 липня 2024 року до 15 вересня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити суму застави у розмірі 605 600 гривень, що становить двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до слідчого, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26302945

Банк отримувача - ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО) - 820172

Рахунок отримувача - UA0005435

Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19.07.2024 у справі № 496/4745/24 (провадження № 1-кс/496/1806/24), слідчий суддя ОСОБА_1 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15:00 год 23 липня 2024 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1