Справа № 202/9346/24
№ 1-кп/202/1649/2024
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000787 від 09.07.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, офіційно не працевлаштованого , не одруженого, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого продовжена судом, за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заявив, що прокурором у клопотанні не було обґрунтовано ризиків на які він посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав захисника.

Суд зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченому ОСОБА_3 з огляду на те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду продовжує існувати, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжує існувати з огляду на те, що обвинувачений, вже неодноразово судимий за злочини проти власності.

У суду відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку. З урахуванням вищезазначеного достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 у разі зміни йому запобіжного заходу, може переховуватись від суду, перешкоджати розгляду справи по суті.

Доводи сторони захисту потребують правової оцінки разом з наданими сторонами кримінального провадження доказам, на стадії розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд не може вдаватись до оцінки доказів, це є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оцінка доводам захисника буде надана в нарадчій кімнати під час ухвалення вироку.

З огляду на те, що під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК, суд, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Так, з урахуванням майнового та сімейного стану обвинуваченого, всіх обставин кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та в раніше визначеному слідчим суддею розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121 120грн.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14.12.2024 року, включно.

Визначити обвинуваченому заставу в сумі 121 120 гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести протягом дії ухвали, що є підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення з під варти на обвинуваченого покладаються обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_6