Номер провадження:1-в/521/1280/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Суворовського районного суду м. Одеси віл 20.04.2022 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Суворовського районного суду м. Одеси віл 20.04.2022 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримав та просив привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Представник колонії у судовому вирішення клопотання засудженого залишив на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, оскільки діяння за яким особу засуджено залишається бути кримінально карним.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ, установлений на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Щодо обставин даної справи судом встановлено наступне.

20.04.2022 року ОСОБА_5 засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізод:

- від 29 березня 2022 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України), загальна сума викраденого майна 10 999 гривень.

Два неоподатковуваних мінімума доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2022 року, ця сума становила 2 481,00 гривень.

Згідно вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На даний час ОСОБА_5 за вказаним вироком відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14». Тобто клопотання підсудне Малиновському районному суду м. Одеси.

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Отже, враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191 КК України,в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (установленого на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 року, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, діяння, за яке ОСОБА_5 було засуджено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 року, залишається кримінально карним, оскільки вартість викраденого ним майно у сумі 10 999 гривень перевищує розмір 2 НМ установленого на час вчинення такого діяння.

Тобто, ОСОБА_5 засуджений до покарання за діяння, караність якого Законом № 3886-IX не була усунена, тому він не підлягає звільненню від відбування призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, внаслідок чого в задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Суворовського районного суду м. Одеси віл 20.04.2022 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1