Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8676/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся із вказаною скаргою до суду, зазначивши, що ним було подано до Подільського УП ГУНП у м. Києві заяву №В-14475/ез від 09.07.2024 про вчинення слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Проте всупереч вимогам ст. 214 КПК України органом досудового розслідування відповідні відомості за його заявою до ЄРДР не внесено та не розпочато розслідування, а тому заявник просить зобов`язати слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві внести до ЄРДР відомості за його заявою.

У судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Представник Подільського УП ГУНП України у м. Києві, будучи повідомленим про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, документів, які витребовувалися ухвалою слідчого судді, не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Із урахуванням наведеного, враховуючи положення ч. 4 ст. 107 КПК України, відповідно до яких у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, слідчий суддя розглянув скаргу за відсутності учасників процесу та без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Положення статті 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, не будь-яка заява, що на думку заявника є заявою про вчинення кримінального правопорушення, підлягає внесенню до ЄРДР та не будь-які дії утворюють склад кримінального правопорушення.

Крім того, законом встановлений чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання після отримання відповідної заяви чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Відповідно до ст. 214 КПК України саме слідчий та прокурор є суб`єктами, які реалізують завдання кримінального судочинства та є відповідальними особами щодо перевірки заяв, повідомлень про кримінальні правопорушення, оскільки на них покладається обов`язок вивчення цих заяв та повідомлень та прийняття рішень по внесенню повідомлень про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань чи відмові у внесенні до ЄРДР. Законом передбачено обов`язок слідчого прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, прийняти і зареєструвати їх. Будь-яка відмова не допускається.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР слід вносити відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведені потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела. Крім цього, такі заяви чи повідомлення можуть стосуватися адміністративних, цивільно-правових правовідносин, не містити ознак жодного правопорушення або взагалі бути помилковими чи наклепницькими, що зумовлює їх додаткову перевірку.

Отже, автоматичне внесення всіх заяв чи повідомлень про кримінальне правопорушення до ЄРДР не відповідає принципу процесуальної економії та негативно позначається на ефективності роботи слідчих.

Згідно з ч.1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованої підозри та процесуального примусу.

Так, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального характеру. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отже, відповідній реєстрації підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які мають достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки - для злочинів з матеріальним складом.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржник стверджує про те, що ним було направлено до Подільського УП ГУНП у м. Києві заяву №В-14475/ез від 09.07.2024, у якій повідомлено про вчинення слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, яке виразилося у постановленні вказаними суддями відповідних ухвал.

Частиною другою статті 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Крім того, при розгляді заяв і звернень про вчинення кримінального правопорушення щодо суддів, правоохоронними органами при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» про те, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Подання стороною у судовій справі заяви про кримінальне правопорушення щодо судді, в провадженні якого перебуває ця справа, є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схваленим Резолюціями №40/32 та №40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та від 13.12.1985 щодо гарантування засад незалежності судових органів, а також іншим міжнародно-правовим актам, зокрема, «Процедурі ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затвердженій 24.05.1989 Резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН №1989/60, Європейській хартії «Про статус суддів» від 10.07.1998 , Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи №(94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13.10.1994.

Як з`ясовано слідчим суддею в ході розгляду скарги ОСОБА_3 , повідомлені останнім у його заяві про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2024 обставини фактично зводяться до його незгоди із ухвалами, постановленими слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Водночас, слідчий суддя враховує, що незгода із судовим рішенням може бути у визначеному законом порядку предметом розгляду судом апеляційної інстанції та не може слугувати підставою для встановлення ознак кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на гарантії недоторканності і статусу незалежності суддів при здійсненні ними своїх професійних обов`язків, слідчий суддя вважає, що вимоги заявника є безпідставними та не ґрунтуються на законі, у зв`язку з чим правові підстави для зобов`язання слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві внести відомості до ЄРДР на підставі поданої ОСОБА_3 заяви №В-14475/ез від 09.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, відсутні.

Згідно із ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 305 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1