Провадження № 1-кс/686/9825/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000147,

встановив:

15 листопада 2024 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення - 14.11.2024 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із начальником відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 13.11.2024 р., під час проведення, у період часу з 06 год. 17 хв. по 13 год. 12 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , зокрема, на: банківські карти «GlobusBank» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; банківську карту «Пумб» № НОМЕР_3 ; банківські карти «Monobank» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ; банківські карти «А-Банк» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; банківські карти «ПриватБанк» № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 ; банківську карту «ОщадБанк» № НОМЕР_12 ; банківську карту «RaiffeisenBank» № НОМЕР_13 ; грошові кошти - 500 грн. (ХЖ 2809185), 10 Євро (WB ), 2 долара США (G13100804A), 1 долар США (G80434993E), 1 долар США (F83202609H), 1 долар США (A28964805D); грошові кошти, в сумі 43 000 грн.: купюрами номіналом 1000 грн. (серії та номера: АИ8325495, ГН0713370, ЕР7556401, ВУ4552274, БП2439952, БР2151107, ЕР7556400, АГ0418402, ЕБ4390446, ЕР6308311, ГН76551501, АК6181754, ГК4188288, БП1627486, ГМ3999933, ГК4188286, ЕБ6822375, АЕ7382490, БР5913360, АЖ2105937, ЕБ433585), купюрами номіналом 500 грн. (серії та номера: ЕВ1342693, ЕС4316006, ЕС4316007, ЕВ7142037, ЗГ1306407, ЕС4316003, ЕЕ6982281, ХИ2342597, ЄЕ4656733,ВЕ2345783, ВЄ9278137, ЄЗ4805644, ЄС4316008, АИ9068278, АА4800742, ЕЗ1566801, ЕЗ1566800, АН7118034, ВЖ1406203, ЦА6550340, ЦА4181002, ЕГ7631241, ЕВ6537599, ЄВ9690295, АЗ5984704, ГВ5155429, ХГ0724331, ХА5434443, ВС3161073, ЕЄ6723997, АЄ2163032, АА4899730, АЗ9305178, АИ1969978, ЕЄ2385553, БГ0497981, ГН8907501, АН0435011, ХВ0751887, ХЄ9111079, ЄЕ4987034, ГЛ0798052, АП4338390, ГБ8416937); скляну колбу, зеленого кольору, з нашаруванням невідомої речовини, схожу на пристрій для куріння; скляну колбу, прозорого кольору, з нашаруванням невідомої речовини, схожу на пристрій для куріння; предмет, схожий на електронні ваги, сірого кольору; аркуш паперу, з чорновими записами (з номерами мобільних телефонів та адресою); мобільний телефон марки «Redmi Note 10S», ІМЕІ1: НОМЕР_14 , ІМЕІ2: НОМЕР_15 , з сім-картою № НОМЕР_16 ; мобільний телефон, чорного кольору, з написом « НОМЕР_17 »; мобільний телефон «LG LM-G900UM», ІМЕІ: НОМЕР_18 , з сім-картою № НОМЕР_19 , в силіконовому чохлі; блокнот, з написом «Ethnic Note Book», з чорновими записами; блокнот, чорного кольору, з чорновими записами; флеш-карти «Ridata» та «PP 4 Gb»; пластикові тримачі для сім-карток, з сім-картами з номерами: НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 ; пластикові тримачі для сім-карток, без сім-карт, з номерами: НОМЕР_30 , НОМЕР_19 , НОМЕР_31 , НОМЕР_16 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 ; паперове упакування для сім-карток, з номерами: НОМЕР_36 , НОМЕР_25 , НОМЕР_16 , НОМЕР_37 ; НОМЕР_38 -пакети, в кількості 15 шт.; кристали білого кольору невідомого походження, схожі на наркотичні засоби, в кількості 2 шт.; згортки, з кристалами білого кольору невідомого походження, схожі на наркотичні засоби, в кількості 21 шт., в zip-пакеті; кристали білого кольору невідомого походження, схожі на наркотичні засоби, в кількості 4 шт., в zip-пакеті.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; спеціальної конфіскації а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Зі змісту ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України; крім того, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, ще й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно (зокрема, грошові кошти), на яке просить накласти арешт слідчий, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0000147, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що до клопотання не було долучено будь-яких матеріалів, на підтвердження факту використання вилученого в ході обшуку майна, саме при виконанні певною особою об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.1 ст.306, ч.4 ст.28, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, з метою підтвердження зазначених слідчим фактів про використання вилученого майна саме під час вчинення злочинів (як знаряддя чи засобу кримінального правопорушення) та про набуття, вилучених у ОСОБА_4 , коштів саме кримінально-протиправним шляхом. З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів з банківських рахунків орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», слідчим у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківські платіжні картки, які лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власником таких карток є банки-емітенти, що випустили картки.

Окрім того, слідчий у клопотанні зазначає, що все вилучене у ОСОБА_4 , в ході обшуку, майно належить саме останній, однак, матеріали клопотання вказують на те, що власниками частини з зазначених, вилучених у ОСОБА_4 , речей (банківських карток) є треті особи. Тобто, майно, про яке йдеться у клопотанні слідчого, належить третім особам, відповідно, й суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав би бути прокурор.

Крім того, із врахуванням тієї обставини, що слідчий у клопотанні, як мету арешту, зазначає про необхідність забезпечення спеціальної конфіскації майна та конфіскації майна, як виду покарання, слідчий до клопотання мав би долучити документи, які б дали змогу пересвідчитись в обґрунтованості підозри тієї особи, що є власником майна, у вчиненні кримінального правопорушення, або докази того, що третя особа, на майно якої просить накласти арешт слідчий, набула це майно безоплатно чи за ціною відмінною від ринкової вартості, і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України, а також докази, які б давали підстави вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

До клопотання слідчим долучено лише витяг з ЄРДР (на 10 арк.), а також копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 2 арк.); протоколу обшуку (на 6 арк.); повідомлення ОСОБА_4 про підозру (на 15 арк.); постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні (на 3 арк.), інших документів, у тому числі й тих, про які зазначено вище та якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Крім того, з врахуванням положень ч.7 ст.236 КПК України (згідно з якими при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, крім того, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, а вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном), слідчий у клопотанні не мотивує, яка є необхідність в збереженні речових доказів, саме шляхом накладення арешту на майно (в тому числі, й на речовини, які, очевидно є наркотичними), яке є вилученим законом з обігу та яке не перебуває у статусі тимчасово вилученого, із врахуванням того, що дозвіл на відшукання цього майна надавався слідчим суддею під час постановлення ухвали про надання дозволу на проведення обшуку.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, кому в дійсності належить вищевказане майно, з долученням документів, якими представник сторони обвинувачення має обґрунтовувати доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 , що погоджене з начальником відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000147, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя