Справа № 296/9388/24
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2024 року м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Богунського районного суду м. Житомира № 295/7769/20 від 01.09.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,

про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває вказане подання.

Прокурор та уповноважений представник органу з питань пробації підтримали подання та просили його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 , який про місце та час розгляду подання повідомлявся належним чином, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали подання та дослідивши матеріали особової справи № 64/2020, наданої органом з питань пробації, доходить наступного висновку.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира № 295/7769/20 від 01.09.2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 Кримінального кодексу України), п. 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якої законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, відповідно до якого у новій редакції викладено ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

За ч. 1 ст. 51 КУпАП настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частина 2 вказаної статті встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Зі змісту вироку слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив 16.09.2020.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», становив 2102,00 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2020 становило 2102 грн.

Як убачається з копії вироку, вартість викраденого майна складає 1016,20 грн, тобто не перевищує 2102 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Частиною 2 ст. 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Щодо підстав застосування зворотної дії в часі закону України № 3886-IX від 18.07.2024 суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 визначено, що виключно кримінальними законами України визначаються діяння, які є кримінальними правопорушеннями, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Закон № 3886-IX від 18.07.2024 є складовою законодавства про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що зміни внесені до ст. 51 КУпАП.

Водночас, за висновком ЄСПЛ (справа «Лучанінова проти України», заява № 16347/02) адміністративне правопорушення «дрібна крадіжка», передбачене ст. 51 КУпАП, є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосування зворотної дії в часі Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності цим законом.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Богунського районного суду м. Житомира № 295/7769/20 від 01.09.2020 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка (2020 рік), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд звільняє засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області - задовольнити.

Привести вирок Богунського районного суду м. Житомира № 295/7769/20 від 01.09.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира № 295/7769/20 від 01.09.2020 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1