ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2196/24 Справа № 208/2672/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженої ОСОБА_7 , а також її захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року подання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, посилався на те, що відповідно до досліджених матеріалів ОСОБА_7 тільки стала на шлях виправлення, а самі по собі відомості, надані адміністрацією установи підстав для задоволення подання не дають. Судом враховано, що з 04.05.2015 ОСОБА_7 перебувала в Миколаївському слідчому ізоляторі, де порушувала вимоги режиму відбуття покарання, а з 04.04.2016 відбувала покарання в ДУ «Чорноморська ВК № 74», де порушувала вимоги режиму відбуття покарання та характеризувалась негативно. В ДУ «Кам`янська ВК № 34» ОСОБА_7 відбуває покарання з 16.08.2020, однак тільки в період лютого 2022 року лютого 2024 року остання змінила своє ставлення до режиму відбуття покарання та до праці, стала проявляти соціально-корисну ініціативу. Окрім цього, судом взято до уваги також й те, що невідбута ОСОБА_7 частина покарання становить 3 роки 27 днів позбавлення волі, а період з 28.04.2015 по 22.03.2016 року обчислено засудженій з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що засуджена не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання адміністрації та звільнити її від відбування покарання умовно- достроково.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджена посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що вона за час відбування покарання сумлінно виконувала вимоги встановленого порядку відбування покарання, під час перебування в ДУ «Кам`янська ВК № 34» не допускала порушень режиму утримання і не притягувалась до дисциплінарної відповідальності. Також, суд не врахував, що вона змінила своє ставлення до вчиненого та усвідомила вину. Окрім цього, поза увагою суду залишилось й те, що вона приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, а також у житті відділення та кільтурно-масових заходах, отримала 5 заохочень, закінчила курси неформальної освіти, працює на майстернях установи. Серед іншого, під час відбування покарання вона народила дитину та окрім неї має також й двох дітей, а також хвору мати, яка їх доглядає. З рідними вона підтримує зв`язок та вони за нею сумують.

В апеляційній скарзі скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання адміністрації та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно- достроково.

Окрім доводів, аналогічних за змістом тим, що наведені в апеляційній скарзі засудженого, захисник вказує на наявність у обвинуваченої станом на час звернення до суд з апеляційною скаргою 6 заохочень.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженої та її захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг засудженої та її захисника щодо безпідставної відмови у застосуванні умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання відносно ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджена не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 13 років позбавлення волі, призначене їй вироком Баштанівського районного суду Миколаївської області від 11.12.2015 за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, з 04.05.2015 ОСОБА_7 перебувала в Миколаївському слідчому ізоляторі, де порушувала вимоги режиму відбуття покарання. З 04.04.2016 ОСОБА_7 відбувала покарання в ДУ «Чорноморська ВК № 74», де порушувала вимоги режиму відбуття покарання, характеризувалась негативно.

Відбуваючи покарання в Кам`янській ВК № 34, в період лютого 2022 року лютого 2024 року, ОСОБА_7 має п`ять заохочень за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, є взірцем для інших засуджених. З працівниками установи Куліш дотримується правомірних відносин, конфліктних ситуацій у колі засуджених не створює.

Водночас, в ДУ «Кам`янська ВК № 34» ОСОБА_7 відбуває покарання з 16.08.2020, але тільки в період лютого 2022 року лютого 2024 року вона змінила своє ставлення до режиму відбуття покарання та до праці, стала проявляти соціально-корисну ініціативу.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України, оскільки поведінка засудженої свідчить про те, що вона тільки стала на шлях виправлення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджена має позитивну характеристику та отримала заохочення лише протягом останніх двох років, а до цього часу характеризувалась негативно та загалом отримала 16 стягнень.

Більш того, ОСОБА_7 засуджена за вчинення особливо тяжких злочинів, що підвищує її суспільну небезпечність та вимагає наявності бездоганної поведінки протягом більш тривалого часу.

За цих умов, доводи апелянтів колегія суддів розцінює критично, оскільки вони ґрунтуються на позитивній характеристиці засудженої лише отриманої у ДУ «Кам`янська ВК № 34», що в даному випадку не є достатнім для умовно-дострокового звільнення останньої.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін протягом всього часу відбування покарання, матеріали справи не містять, як і доказів доведення її виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженої, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених нею злочинів, її поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженою є недоцільним.

Щодо тверджень апелянтів про наявність у засудженої дітей, які потребують її піклування, то ці обставини підстав для застосування ст. 81 КК України не дають.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційні скарги засудженої та її захисника задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 , а також її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4