Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1686/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/92/24
Категорія ч. 3 ст. 286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000099 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в

АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 (п`ять) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля в розмірі 1372,96 грн., за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в розмірі 1372,96 грн., за проведення експертизи деталей транспортного засобу в розмірі 1372,96 грн., за проведення судової інженерно-транспортної експертизи механізму і обставин ДТП в розмірі 5148,30 грн. згідно наявних в матеріалах справи довідок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.06.2021 року на автомобіль марки «DACIA LOGAN», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 - ухвалено скасувати.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 21 червня 2021 року о 01 годині 20 хвилин водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, керував технічно справним автомобілем марки "Dacia-Logan", р.н. НОМЕР_1 та рухався ним по правій смузі проїзної частини автодороги Яблунівка-Хорошів Житомирського району Житомирської області в напрямку смт Хорошів. У вказаний день та час, проїжджаючи ділянку автодороги Хорошів-Яблунівка, на 1 км + 350 м, поблизу с.Дашинка, Житомирського району, Житомирської області, на відстані 0,65 м від правого краю проїзної частини, водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а саме до пішохода ОСОБА_11 , який рухався правим краєм дороги в попутному напрямку автомобіля, якого він об`єктивно спроможний був виявити завчасно, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_11 передньою правою частиною автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалась розтрощенням черепу з ушкодженням головного мозку, множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилась розвитком явищ комбінованого шоку, які в своїй сукупності та за механізмом свого утворення є тупою сукупною травмою, утворилися одномоментно, або в швидкій послідовності один за одним від дії твердих тупих предметів, таких як виступаючі частини автомобіля, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Так, необережні дії водія автомобіля «Dacia-Logan», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 виразились у порушенні пунктів 2.3 б) та 12.03 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що передбачають: п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 - у разу виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуває у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками - смертю пішохода ОСОБА_11 .

В спільній апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , як вбачається з її змісту оскаржують вирок з підстав суворості призначеного ОСОБА_6 покарання. Просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України - 4 (чотири) обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. В решті вирок залишити без змін.

На переконання апелянтів при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків та особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, веде домашнє господарство, за місцем проживання характеризується позитивно, працює не офіційно в зв`язку з розглядом справи, перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , яка на даний час перебуває у декретній відпустці, має двох малолітніх дітей, 2014 та 2019 р.н., на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Вказують, що суд також, не взяв до уваги, те, що обвинувачений ОСОБА_6 допомагає батькам ОСОБА_13 , 1961 р.н. та ОСОБА_10 1958 р.н., які тяжко хворіють, перебувають на постійному диспансерному обліку. Мати ОСОБА_13 перенесла тяжку операцію, а батько ОСОБА_10 потребує стороннього догляду.

Стверджують, що згідно показань свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, частково усвідомлюючи наслідки своїх дій різко вийшов на проїзджу частину автомобільної дороги, що є однією з причин вчинення ДТП.

Потерпілий ОСОБА_11 знаходився на повному державному утриманні в КУ «Хорошівський психоневрологічний інтернат» з 21.11.15 р. по 21.06.21 р. За свідченням чергового персоналу 20.06.2020 року о 22:20 год. ОСОБА_11 самовільно залишив інтернат установи та не повернувся.

В апеляційній скарзі прокурор Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання - 6 (шість) років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання не в повній мірі врахував фактичні обставини справи, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що й стало однією з причин ДТП, наслідком якої стала смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтами не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційних скаргах також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З кримінального провадження вбачається, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відсутність обставин, що обтяжують його покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, судом враховано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, відсутність будь-яких намірів уникнення кримінальної відповідальності, повне відшкодування шкоди, дані про особу обвинуваченого, який має дружину та двох неповнолітніх дітей на утриманні, має хворих батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Доводи захисника, що суд призначив ОСОБА_6 покарання явно несправедливе та не врахував характеризуючи даних і пом`якшуючих обставин, а саме відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди є помилковими, оскільки призначаючи покарання суд застосував ст. 69 КК України та призначив більш м`який вид основного покарання, що передбачене санкцією ч.3 ст.286-1 КК України, з врахуванням всіх обставин на які посилається захисник.

Дані про особу обвинуваченого, які захисник просить визнати такими, що пом`якшують покарання, були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку, а тому підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим, колегія суддів не вбачає.

Переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено, у зв`язку з чим вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав не вбачається.

Доводи прокурора, що суд не врахував те, що кримінальне правопорушення вчинено в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки стан сп`яніння є кваліфікуючою ознакою ст.286-1 КК України, а тому не може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п. 13 ч. 2 ст. 67 КК.

З врахуванням цих обставин, даних про особу обвинуваченого, характеру та обставин вчиненого кримінального правопорушення вчиненого з необережності, відношення обвинуваченого до скоєного, який відшкодував шкоду, розкаявся, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості або м`якості.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення ст. 69 КК України, що є дискреційними повноваженнями суду.

Тримання особи в кримінально-виконавчій установі, в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці на максимально можливий термін, з врахуванням встановлених пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого на думку апеляційного суду буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Прокурор та захисник не оскаржує призначене судом додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом на 5 (п`ять) років, тому апеляційний суд в цій частині вирок не переглядає.

На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції з підстав зазначених в апеляційних скаргах зміні та скасуванню не підлягає, а тому у задоволенні апеляційних вимог відмовляє.

Разом з тим, апеляційний суд у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вважає можливим змінити вирок в частині визначення обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції було враховано повне відшкодування завданої ним шкоди, це підтверджується і матеріалами кримінального провадження (т1. а.с. 109), однак суд першої інстанції не зазначив цю обставину як таку, що пом`якшує його покарання, хоча вона передбачена у ст. 66 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе визнати пом`якшуючу покарання ОСОБА_6 обставиною добровільне відшкодування ним заподіяної шкоди.

В решті вирок суду є законним та обґрунтованим, підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 змінити, визнати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 добровільне відшкодування ним заподіяної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: