УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про проведення обшуку, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000164 від 03.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченою ч.3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі повідомлення Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що посадові особи Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, діючи за попередньою змовою із суб?єктами лісового та мисливського господарства Одеської області та представниками інших правоохоронних органів, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та на користь підприємців, в порушення вимог діючого законодавства умисно створюють штучні перешкоди під час ведення господарської діяльності останніми.

Так, в ході перевірки отриманої інформації встановлено, що посадові особи Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, а саме: начальник управління ОСОБА_6 , вступивши в злочинну змову із своїм заступником ОСОБА_7 навмисно створюють штучні перешкоди для керівників мисливських господарств Одеської області, щодо надання дозволу на початок сезону полювання на території закріплених господарств з метою отримання від них неправомірної вигоди, розмір якої становить 1000 (одна тисяча) доларів США (що за офіційним курсом НБУ на 02.02.2024 становить 37600 грн.) з кожного господарства (всього 43 господарства).

Крім того, за наявною інформацією, вказані посадові особи неодноразово висловлювали свої наміри щодо створення умов тиску в межах своєї компетенції, на керівників мисливських господарств Одеської області, щодо закріплення за останніми території на якій вони здійснюють свою діяльність. Таким чином, отримана інформація вказує на наявність в діях посадових осіб Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, ознак вчинення кримінального злочину, відповідальність за який передбачена ч. 3ст. 368 КК України.

Як вбачається з матеріалів, які зібрані, Другим оперативним відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, до вчинення кримінального правопорушення можливо причетний начальник відділу управління лісового господарства та відтворення лісів Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мала Вільшанка, Обухівського району Київської області, паспорт НОМЕР_1 , виданий Обухівським РВ УМВС у Київській області, 18.03.2008 року, користується мобільним телефоном: НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з реєстру речових прав за вказаною адресою знаходиться житловий будинок, площею 99,2 кв.м., який належить батьку ОСОБА_9 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

За вказаною адресою ОСОБА_8 , зберігає документи, чорнові записи та електронні носії інформації щодо незаконного закріплення земель лісового фонду України за суб`єктами господарювання, а також зберігає кошти у особливо великих розмірах, які отриманні злочинним шляхом, у тому числі і за вирішення питання розподілу та закріплення земель лісового фонду України.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Статтею 13 КПК України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Системний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про надання дозволу на обшук положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Таким чином, розглядаючи подане клопотання та наводячи мотиви ухваленого судового рішення, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, водночас враховую, що факти, які породжують таку підозру, не повинні знаходитися на однаковому рівні з тими, що необхідні для виправдання, засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення та з`являються на подальшому етапі кримінального розслідування; відшукувані речі і документи мають значення для проведення об`єктивного досудового розслідування, оскільки прямо стосуються предмету доказування у даному провадженні та можуть знаходитись у наведеному слідчим володінні; відомості, які містяться у відшукуваних речах (предметах, документах), можуть мати доказове значення та можуть бути використані як докази під час судового розгляду; речі (предмети, документи), щодо відшукання яких надійшло клопотання знаходяться у володінні особи, вказаної у клопотанні, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, тому, враховуючи обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 КПК України, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, тобто зважаючи на необхідність збереження доказів для досудового розслідування, забезпечення неможливості їх знищення чи приховування, вважаю найбільш доцільним та ефективним способом відшукання речей і документів за даних обставин є проведення обшуку, а відтак клопотання в цій частині підлягає до задоволення та слід надати згоду на проведення обшуку, з метою вилучення предметів (речей, документів), які стосуються кримінального провадження.

В той же час, у зв`язку із наданням дозволу на здійснення обшуку з метою відшукання та вилучення лише частини речей та майна, про які зазначалося у клопотанні сторони обвинувачення, перелік яких конкретизовано слідчим суддею згідно вимог КПК України, зазначене клопотання підлягає частковому задоволенню.

Оцінюючи питання доцільності визначенні виконавця ухвали слідчого судді, враховую правовий висновок Касаційного кримінального суду викладений у постанові від 17 лютого 2021 року (справа №263/10353/16-к, провадження № 51-4972км20) відповідно до якого, в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку слідчий суддя не визначає конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, оскільки вказане питання перебуває поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 222, 234, 235 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Надати слідчим групи слідчих та прокурорам, які приймають участь в досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000164 від 03.02.2024 року,

дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,

з метою відшукання та вилучення речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, а саме: блокнотів, чорнових записів,(які стосуються організації, виконання чи підготовки до вказаних злочинів) електронних пристроїв, засобів зв`язку (телефони, планшети, комп`ютерна техніка, засоби спеціального зв`язку тощо), електронних носіїв інформації (флеш-карток, жорстких дисків, тощо), грошових коштів, карт, план-схем, фотографій, зброї, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У разі відсутності осіб у житлі чи іншому володінні копія ухвали повинна бути залишена на видному місці у житлі чи іншому володінні особи.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Строк дії ухвали до 10.09.2024 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1