печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001805, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (таких як: час, місце, спосіб тощо), однак не пізніше 17.12.2023, створив злочинну організацію з метою вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із систематичним підробленням посвідчень та інших офіційних документів, в тому числі із нанесенням голографічних захисних елементів, та здійснював керівництво нею під час вчинення кримінальних правопорушень, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені особи взяли участь у діяльності цієї злочинної організації.

За період свого функціонування створена ОСОБА_6 злочинна організація вчинила низку кримінальних правопорушень, спрямованих на підроблення посвідчень та інших офіційних документів, в тому числі із нанесенням голографічних захисних елементів.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що безпосередньо до вчинення вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який безпосередньо приймає замовлення щодо виготовлення підроблених документів з голографічними захисними елементами, здійснює пересилання підроблених документів з голографічними захисними елементами через поштові відділення, такі як: «Нова Пошта», «Укрпошта» тощо, безпосередньо знімає з банкоматів грошові кошти, отримані за збут підроблених документів з голографічними захисними елементами, у своїй злочинній діяльності використовує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

30.05.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, зокрема виявлено та вилучено: гроші в сумі 2500 доларів США, а саме 25 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серіями та номерами: LF8001376E, JE26873983A, LE07114840C, LK19087023E, LB42453794F, LE23104477D, LE87513296A, LH72444469A, LH21727633B, LE18233442A, PL00153511E, LB77135207Q, PF48372855B, PA95007575A, PF56975516F, ML85669070A, PF00544348E PF94997772D, PK56008915A, PK04290414B, ML03365777B, PB26241899D, ME93332720А, PL96325042C, PL47969374A; два талони на пальне WOG А95 кожна по 20 літрів; виписка по рахунку ОСОБА_4 на 29 аркушах, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

Перелічені вище предмети відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 30.05.2024 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку із викладеним, на даний час з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Враховуючи вищевикладені обставини 31.05.2024 до Печерського районного суду м. Києва подано клопотання про накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

31.05.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва винесено ухвалу про повернення прокурору клопотання для усунення недоліків, а саме: надання інформації про місцеперебування вилученого майна, документів, які підтверджують право власності або користування на майно, інформації щодо ідентифікуючих ознак вилучених грошей. При цьому, вказаною ухвалою визначено термін для усунення недоліків - 72 години.

Для усунення вказаних недоліків слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України проведено слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема допитано свідків, проведено огляд вилученого та інше.

Однак у 72-х годинний строк вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії виконати не представилось за можливе у зв`язку зі значним їх обсягом, великим обсягом вилучених речей та документів, які необхідно дослідити.

Крім цього, своєчасне проведення вказаних процесуальних дій унеможливлюється внаслідок збройної агресії російської федерації, а також проведенням бойових дій на окремих територіях України, в тому числі за місцем проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, прокурор просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно, що вилучене під час проведення обшуку 30.05.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Особа, що звернулась із клопотанням - прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 в судове засідання не з?явився. Офіс Генерального прокурора про місце, дату та час судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, жодних заяв щодо розгляду клопотання слідчому судді не надходило.

Неприбуття прокурора, виходячи з положень ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що клопотання не містить доказів відношення ОСОБА_4 до злочинної діяльності, відповідності вилученого майна критеріям речового доказу, що розслідується в межах кримінального провадження. Окрім того, вилучені кошти є власністю матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 підтримав думку свого представника.

За клопотанням представника власника майна (для підтвердження належності грошових коштів) в судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_16 (матір ОСОБА_4 ).

Свідок повідомила, що є внутрішньо переміщеною особою, у підтвердження чого надала відповідну довідку, та наразі проживає разом із сином та невісткою у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є фізичною особою-підприємцем та вилучені кошти є її особистими накопиченнями, про які не знали ні син, ні невістка.

Вислухавши позиції учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить таких висновків.

Дослідивши клопотання з додатками, вислухавши позицію власника майна та його представника, заслухавши показання свідка, слідчий суддя надходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасово вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, які відповідають критеріям речових доказів, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

Таким чином, такої підстави для повернення клопотання про арешт майна чи відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК України не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів (чи навіть з інших підстав), ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.

Отже, сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для нерозгляду клопотання про арешт або відмови в арешті майна. Крім того, ч. 5 ст. 171 КПК встановлює строк, з настанням якого пов`язано виникнення обов`язку повернути тимчасово вилучене майно, а не строк, пропуск якого позбавляє сторону обвинувачення можливості ініціювати питання про арешт такого майна.

Так, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 358 КК України.

23.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/23518/24-к) надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 а.м. 113-117/.

30.05.2024 на підставі вищевказаної ухвали проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема: гроші в сумі 2500 доларів США (25 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серіями та номерами: LF8001376E, JE26873983A, LE07114840C, LK19087023E, LB42453794F, LE23104477D, LE87513296A, LH72444469A, LH21727633B, LE18233442A, PL00153511E, LB77135207Q, PF48372855B, PA95007575A, PF56975516F, ML85669070A, PF00544348E PF94997772D, PK56008915A, PK04290414B, ML03365777B, PB26241899D, ME93332720A, PL96325042C, PL47969374A); два талони на пальне WOG A95 кожна по 20 літрів; виписку по рахунку ОСОБА_4 на 29 аркушах /а.м. 118-122/.

30.05.2024 постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_17 вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001805 /а.м. 123-125/.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ, зокрема, у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року.

Також ЄСПЛ нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, прокурор зазначає, що вилучене майно відповідає критеріям статті 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів. Окрім того, наразі арешт вказаного майна необхіден з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вказаного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування щодо яких проводиться у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023.

Окрім того, прокурором не доведено, що саме вилучене 30.05.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 майно, зокрема і грошові кошти, набуті кримінально протиправним шляхом, а саме в результаті вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування щодо яких проводиться у кримінальному провадженні № 0001805 від 27.09.2023, тим самим відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Окрім того, як зазначила у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , вилучені грошові кошти є особистими накопиченнями останньої, про які ОСОБА_4 не знав.

Враховуючи вказані обставини, те, що ОСОБА_16 є фізичною особою-підприємцем та відповідно до довідки від 23.09.2019 № 3003- є внутрішньо-переміщеною особою та має фактичне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені кошти могли бути особистими збереженнями останньої, та вказаних доводів прокурором, що звернувся із клопотанням, не спростовано.

Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу чи аргументації на підтвердження відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, не зазначає, як вказане майно (грошові кошти, талони на пальне, виписка по рахунку), може бути використане на доказ фактів та обставин, що підлягають доказуванню в судовому провадженні.

Тому слідчий суддя вважає, що існування правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, не доведено.

Сама по собі винесена слідчим постанова про визнання речей речовими доказами не може бути безумовною підставою для обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, оскільки під час вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя перевіряє не формальну наявність постанови про визнання речей і документів речовими доказами, а дійсну відповідність вилученого критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у даному випадку відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку 30.05.2024, з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372,. 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Майно, вилучене 30.05.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , повернути власнику - ОСОБА_4 , а саме:

- гроші в сумі 2500 доларів США (25 купюр номіналом по 100 доларів США з наступними серіями та номерами: LF8001376E, JE26873983A, LE07114840C, LK19087023E, LB42453794F, LE23104477D, LE87513296A, LH72444469A, LH21727633B, LE18233442A, PL00153511E, LB77135207Q, PF48372855B, PA95007575A, PF56975516F, ML85669070A, PF00544348E PF94997772D, PK56008915A, PK04290414B, ML03365777B, PB26241899D, ME93332720A, PL96325042C, PL47969374A);

- два талони на пальне WOG A95 кожна по 20 літрів;

- виписку по рахунку ОСОБА_4 на 29 аркушах.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1