Справа № 539/5988/23
Провадження № 1-кп/539/105/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000547 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Янтарне Красногвардійського району АР Крим, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, незаміжня, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , не судима в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ніч з 21 на 22 травня 2023 року, точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон «Samsung Galaxy A32», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/13677-ТВ від 15.09.2023 становить 3800 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_4 , чим заподіяла останній майнову шкоду на зазначену суму.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з угодою про визнання винуватості, укладеною між ним та обвинуваченою в присутності захисника та за наявності письмової згоди потерпілої, яку просив затвердити. Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаялась, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник у судовому засіданні не вбачала підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою, не заперечує.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2024 року під час судового провадження між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 , за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, та відповідно до якої: ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Враховуючи ту обставину, що під час судового провадження між обвинуваченою та прокурором за участю захисника та за наявності письмової згоди потерпілої була укладена угода про визнання винуватості, суд розглянув кримінальне провадження відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , яка надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором, що була надана у судовому засіданні прокурором. Також у судовому засіданні потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Під час судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченої ОСОБА_5 , що вона повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона беззастережно визнає себе винною; вид та міру покарання, яке буде призначено їй у разі затвердження угоди судом, і на яке обвинувачена погодилась; наслідки невиконання цієї угоди. Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено. Обвинувачена ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судима. Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати в розмірі 956,00 грн., понесені під час проведення судової товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки її винуватість знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час судового провадження не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 жовтня 2024 року в місті Лубни між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_6 та за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк у вигляді 1 (одного) року та зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта, понесені під час проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-23/13677 від 15.09.2023, у розмірі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень).

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung Galaxy A32», який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1