Справа № 991/7203/24
Провадження 1-кс/991/7231/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) згідно заяви про кримінальне правопорушення від 24.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, у якій ОСОБА_3 просить:

-визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Львівського ТУ НАБУ по невнесенню відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 24.07.2024 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364 (ч. 2), 298, 252, 253 КК України;

-зобов`язати уповноважену особу Львівського ТУ НАБУ внести відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 24.07.2024.

В обґрунтування скарги зазначив, що в порядку ст. 214 КПК України звернувся до Львівського ТУ НАБУ із заявою від 24.07.2024 про вчинення міським головою м. Львова, членами виконавчого комітету Львівської міської ради, Керівником державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці», а також можливо посадовими особами Держгеокадастру та державної реєстрації речових прав Львівської міської ради кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 (ч. 2), 298, 252, 253 КК України. Однак, викладені у вказаній заяві відомості до ЄРДР внесені не були та досудове розслідування не розпочато.

У прохальній частині скарги просив судовий розгляд здійснювати без участі заявника.

Розгляд скарги призначено на 21.08.2024, про що належним чином повідомлено учасників.

До початку судового розгляду від представника НАБУ ОСОБА_4 , надійшли письмові заперечення, в яких представник зазначає, що 24.07.2024 до Львівського ТУ НАБУ надійшла заява ОСОБА_3 , зареєстрована за вх. № Б-10552 щодо можливих неправомірних дій посадових осіб Львівської міської ради та Держгеокадастру при наданні дозволів ТзОВ «Ореста» на будівництво та оформлення земельної ділянки за обставин, викладених у заяві, а також з інших питань, які, на переконання заявника, містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 298, 252, 253 КК України.

Водночас представник зазначає, що в заяві у ОСОБА_3 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення посадовими особами Львівської міської ради чи Держгеокадастру кримінального корупційного чи іншого правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро.

Окрім того, заявником не зазначено про обставини, що вказували б на вчинення особами дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, а також наявність істотної шкоди, що в свою чергу є умовами для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України,

Разом з тим, зазначив, що листом Львівського ТУ НАБУ від 30.07.2024 № 21-046/21618 оригінал заяви ОСОБА_3 від 24.07.2024 скеровано для розгляду в межах компетенції до Національної поліції України, а копії заяви в електронному вигляді надіслані листом № 21- 273/21647 від 31.07.2024 для розгляду до Державної інспекції архітектури та містобудування України та Міністерства культури та інформаційної політики, про що повідомлено автора.

У зв`язку з вищевикладеним, представник просить розгляд скарги здійснювати без його участі та відмовити в її задоволенні.

Положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України встановлено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За наведеного, слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності заявника скарги та уповноваженої особи, бездіяльність якої оскаржується, з огляду на зазначені ними відповідні прохання в скарзі та в письмових запереченнях.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, дійшов таких висновків.

Встановлено, що 24.07.2024 ОСОБА_3 , в порядку ст. 214 КПК України, звернувся до Львівського ТУ НАБУ із заявою про вчинення посадовими особами Львівської міської ради чи Держгеокадастру кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ст. 298, ст. 252, ст. 253 КК України.

Обґрунтовуючи вказані твердження, заявник зазначає, що з матеріалів справи № 380/9854/23 у Львівському окружному адміністративному суді за його позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про визнання протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, визнання протиправним та скасування Дозволу за № НОМЕР_1 від 02.06.2021 на об`єкт будівництва «Будівництво багатофункціонального готелю та багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями медіатеки, підземної автостоянки та трансформаторної підстанції на АДРЕСА_1 , 60, 60-А, 62, 62-А, 64, 66, 70, зі знесенням існуючих будівель та споруд» заявнику стали відомі факти, що за його переконанням підтверджують вчинення кримінальних правопорушень з боку Львівського міського голови, членів виконавчого комітету Львівської міської ради та керівництва державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці», а можливо й інших посадових осіб. Заявник зазначає, що в результаті таких дій була заподіяна шкода національній спадщині України та Природно-заповідному фонду України в розмірі понад 20 млн. грн.

Враховуючи, що відомості за вказаною заявою до ЄРДР внесені не були, заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Належність кримінального провадження до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч. 1 ст. 33-1 КПК України, а саме:

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України).

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1,365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

Варто зазначити, що ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ст. 298, ст. 252, ст. 253 КК України.

У той же час, слідчий суддя звертає увагу, що кримінальні правопорушення, передбачені ст. 298, ст. 252, ст. 253 КК України, не належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 33-1 КПК України. Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку діям уповноважених осіб щодо невнесення відомостей про них у ЄРДР.

Поряд з цим заявник вказує на наявність у діях посадових осіб Львівської міської ради та Держгеокадаструознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Вказана стаття передбачає настання кримінальної відповідальності за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30 червня 2020 року.

Відповідно до вимог п. 1 Розділу ІІ зазначеного Положення, до Реєстру вносяться відомості, зокрема про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4-5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Як значив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року в справі № 556/450/18, слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Із наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Встановлений ст. 214 КПК України порядок початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про вчинення кримінального правопорушення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, та в тій же мірі забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень, захищаючи тим самим інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Слідчий суддя звертає увагу, що лише наявність у заяві про кримінальне правопорушення конкретних та об`єктивних відомостей, які свідчать про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, створює у слідчого/прокурора обов`язок внести їх до ЄРДР. Саме по собі твердження заявника про існування кримінального правопорушення, за відсутності таких відомостей, не є достатньою підставою для ініціювання досудового розслідування.

Поряд з цим, із дослідженої копії заяви від 24.07.2024 не вбачається наведення заявником достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про використання посадовими особами Львівської міської ради чи Держгеокадастру влади чи службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди.

Крім того, кваліфікація дій за ч. 2 ст. 364 КК України вимагає спричинення тяжких наслідків. Відповідно до примітки до ст. 364 КК України, тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так, за підрахунками заявника, завдана шкода перевищує 20 мільйонів гривень, однак, вказані розрахунки є суб`єктивним баченням заявника, яке не ґрунтується на об`єктивних даних.

Викладені у заяві відомості зводяться лише до висунення домислів заявника та надання ним власної оцінки щодо можливого вчинення посадовими особами Львівської міської ради чи Держгеокадастру неправомірних дій, які можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 364 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що з інформації, яка міститься у заяві від 24.07.2024, не вбачається наявності обов`язкових ознак кримінального правопорушення, що належить до підслідності детективів НАБУ, а тому не викликає в слідчого/прокурора обов`язку вносити відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочинати досудове розслідування.

Вартим уваги є те, що листом Львівського ТУ НАБУ від 30.07.2024 № 21-046/21618 оригінал заяви ОСОБА_3 від 24.07.2024 скеровано для розгляду в межах компетенції до Національної поліції України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

За наведеного, на переконання слідчого судді, бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, в даному випадку не встановлена.

З урахуванням викладеного, підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР згідно з заявою ОСОБА_3 від 24.07.2024 відсутні.

Керуючись статтями 9, 214, 216, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1