Справа № 521/5976/24
Номер провадження:1-кс/521/2085/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 , про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені ним даних про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси надійшла заява слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 , про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені ним даних про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

В обґрунтування заяви про самовідвід слідчий суддя зазначив, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, тобто цією нормою встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Вказані обставини не є вичерпними, оскільки п. 4 вказаної статті передбачає загальну обставину, а саме: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Крім того, однією з підстав для самовідводу, є розгляд слідчим суддею ОСОБА_3 іншої скарги керівника ГО «ЗА ПРАВО ЖИТИ» ОСОБА_6 , Першого віце-Президента МБПФ «Рутенія-Одеса» ОСОБА_4 та члена МБПФ «Рутенія-Одеса» ОСОБА_5 на безцільність уповноважених осіб Київської окружної прокуратури міста Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою від 06.09.2022 року, у задоволенні якої відмовлено (справа №947/20821/22, провадження 1-кс/521/1451/23).

Вирішуючи питання про необхідність самовідводу, суддя виходить не лише з вимог КПК України, а й враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2000 року Європейський суд з прав людини зазначає: п. 49 Рішення - Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Щодо суб`єктивного критерію, то необхідно зазначити, що слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси під час розгляду скарги, щодо внесення відомостей до ЄРДР відносно суддів, серед яких є судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 буде упередженим і таким чином вказана обставина може бути підставою для відводу слідчого судді.

Щодо об`єктивного критерію, то за вказаних вище обставин, слідчий суддя не зможе при розгляді скарги забезпечити відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, викладені обставини у їх сукупності, на думку судді ОСОБА_3 , можуть свідчити за об`єктивним та суб`єктивним критеріями про наявність підстави, передбаченої п. 4 ст. 75 КПК України.

Вивчивши заяву про самовідвід, слідчий суддя вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості колегія суддів вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Оцінивши викладені суддею ОСОБА_3 доводи самовідводу, слідчий суддя вважає, що ці доводи можуть свідчити про сумніви щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні при наявності інших обставин, які викликають сумнів у його упередженості.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції (серед інших) є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 412 КПК України, є ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час розгляду кримінального провадження встановлені обставини, які можуть свідчити про упередженість судді ОСОБА_3 , тобто слідчим суддею встановлені підстави для задоволення заяви про відвід, які передбачені ст. 76 ч.4 КПК України.

Керуючись ст. 81 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду ним скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені ним даних про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Матеріали скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесені ним даних про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №521/5976/24, провадження №1-кс/521/1189/24) передати до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1