Справа № 459/1779/24
Провадження № 1-кп/459/126/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 08.05.2024 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шептицький, Львівської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, востаннє: 22.02.2024 Львівським апеляційним судом за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений 29 квітня 2024 року, приблизно в 14 год. перебуваючи у парку, що по проспекту Шевченка, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 з подальшими змінами та доповненнями, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, вияв на землі банківську пластикова картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 належну ОСОБА_6 , та з метою використання її в особистих інтересах, а саме для зняття грошових коштів наявних на даній картці, викрав банківську карту, після із місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд.

Вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, при цьому зазначив, що перебуваючи в парку, що по АДРЕСА_2 , знайшов банківську картку, яка лежала біля дерева. В подальшому банківську картку потерпілої він привласнив собі та дев`ять разів розраховувався у магазинах купляючи товари. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. При цьому зазначила, що претензій майнового характеру до обвинуваченого немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 щодо обставин, які ніким не оспорюються та не заперечуються учасниками судового провадження, судом визнано недоцільним, у зв`язку з відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту та добровільності їх позиції, тому суд дослідження фактичних обставин справи обмежив допитом обвинуваченоїго та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів в судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, є людиною молодого віку, раніше неодноразово судимий, не працює, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Окрім того, вироком Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 вирок Жовківського районного суду Львівської області від 27.09.2022 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано.

ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до пп. б п.1 ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають відповідає два дні обмеження волі.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи засудженим, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, відтак, враховуючи вимоги ч.1 ст. 71 КК України, для призначення остаточного покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України призначене за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі перевести в 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім в судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1