Cправа № 700/625/24
Провадження № 1-в/700/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника сектору поліцейської діяльності № 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка подання начальника сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років 3 місяців, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання зазначив, що за систематичні порушення громадського порядку, 16.02.2023 року ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області, відносно ОСОБА_5 було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік. 16.02.2024 року термін адміністративного нагляду закінчився. З часу звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 , систематично допускає порушення громадського порядку та законності, на шлях виправлення не став, веде аморальний спосіб життя та залишається суспільно-небезпечним для оточуючих громадян. Так, перебуваючи під формальним наглядом ОСОБА_5 систематично допускав порушення громадського порядку та встановлених судом обмежень за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. 26.08.2024 року відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та в подальшому буде направлено до Лисянського районного суду Черкаської області для притягнення до адміністративної відповідальності. У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП розгляд вказаних правопорушень було об`єднано в одне провадження та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн. 26.08.2024 року о 01 год.41 хв. ОСОБА_5 керував транспортним засобом не маючи права керувати транспортним засобом. За вчинене адміністративне правопорушення був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. 26.08.2024 року о 01 год.41 хв. ОСОБА_5 керував транспортним засобом обладнаним ременем пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем пасивної безпеки. За вчинене правопорушення був притягнутий до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.26.08.2024 року о 01 год.41 хв. ОСОБА_5 керував транспортним засобом не маючи відповідних документів та полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. За вчинене адміністративне правопорушення був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

За місцем проживання ОСОБА_5 , характеризується посередньо, одружений, проживає у шлюбі з ОСОБА_6 та трьома неповнолітніми дітьми, постійного місця робот не має, перебивається тимчасовими заробітками. З урахуванням вищенаведеного просить встановити адміністративний нагляд відносно ОСОБА_5 терміном 1 рік.

У судовому засіданні представник сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 подання підтримала, просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 25.09.2024 року до ОСОБА_5 було застосовано привід в судове засідання призначене на 04.10.2024 року. Однак, станом на 04.10.2024 року привід не виконано та ОСОБА_5 в судове засідання доставлено не було.

Так, з рапорту ДОП СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 вбачається, що під час виконання ухвали суду ОСОБА_5 був відсутній за місцем проживання. Проведеними заходами встановити місце перебування ОСОБА_5 не представилося можливим. Під час телефонної розмови ОСОБА_5 відмовився надати інформацію про своє місце перебування та повідомив, що на суд з`являтися не бажає, просив суд розглядати подання про встановлення адміністративного нагляду без його присутності.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями), українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, щодо якої вирішується питання про встановлення адміністративного нагляду, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, унормовано що у судове засідання щодо вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироків судів, викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор, а також про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Отже, неприбуття за судовим викликом у судове засідання засудженого, відносно якого розглядається подання, не є перешкодою для його розгляду, оскільки суд вичерпав всі засоби для виклику та доставки ОСОБА_5 в судове засідання.

За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, в тому числі й особами, які не з`явились, у порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, не вбачає перешкод для розгляду питання про встановлення адміністративного нагляду за їх відсутності.

Заслухавши представника сектору поліцейської діяльності №2, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню із встановленням засудженому обмежень з наступних підстав.

Стаття 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільнених з місць позбавлення волі» передбачає, що адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно п.в) ч.1 ст.4 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», підставами для встановлення адміністративного нагляду щодо вищезазначених осіб є матеріали органів Національної поліції.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

Судом встановлено, що ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 16.02.2023 року відносно ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік. Даною ухвалою ОСОБА_5 було встановлено певні обмеження адміністративного нагляду. Адміністративний нагляд закінчився 16.02.2024 року. За період перебування під адміністративним наглядом ОСОБА_5 не шлях виправлення не став, систематично допускав порушення громадського порядку та законності, та залишається суспільно-небезпечним для оточуючих громадян.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, після скоєння правопорушень попереджався про недопустимість неправомірної поведінки і можливість встановлення щодо нього адміністративного нагляду, має непогашену судимість.

Згідно з п. в) ч.1 ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд може бути встановлений, зокрема, щодо повнолітніх осіб, які були засуджені до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», у разі, коли є підстава вважати, що особа, щодо якої встановлено адміністративний нагляд, залишається небезпечною для суспільства, адміністративний нагляд за поданням відповідного органу Національної поліції може бути продовжено у визначеному цим Законом порядку кожного разу ще на шість місяців, але не більше терміну, передбаченого законом для погашення або зняття судимості.

Покарання ОСОБА_5 відбував в Черкаській виправній колонії №62, звідки був звільнений 19.04.2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 21 день.

ОСОБА_5 був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Відповідно до ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин, відноситься до категорії тяжких, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк не більше 10 років. ОСОБА_5 звільнений з місць позбавлення волі 06.12.2019 року умовно-достроково. Судимість ОСОБА_5 не знята та не погашена у встановленому законом порядку

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підпадає під ознаки особи, щодо якої може бути застосований адміністративний нагляд, так як останній на шлях виправлення не став, систематично вчиняє правопорушення, зловживає спиртними напоями, постійного місця роботи не має, а також враховуючи необхідність постійного спостереження та контролю за його поведінкою, з метою здійснення на нього виховного впливу та запобігання вчинення ним повторних правопорушень та злочинів, суд вважає за можливе подання щодо встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 задовольнити, та з урахуванням терміну, передбаченого законом для погашення або зняття судимості, вважає доцільним застосувати до нього обмеження на строк по 18.04.2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 - 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», суд -

У Х В А Л И В:

Подання начальника сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_4 про встановлення адміністративного нагляду, задовольнити частково.

Встановити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративний нагляд строком до 18.04.2025 року включно.

Згідно зі ст.ст. 9, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки та застосувати визначені обмеження, а саме:

1.Заборонити виходити за межі домоволодіння, за обраним місцем постійного проживання з 22.00 години до 06.00 години наступної доби.

2.Заборонити виїзд за межі Звенигородського району Черкаської області без дозволу начальника сектору поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

3.Заборонити відвідувати торгівельні заклади і заклади відпочинку, де продають спиртні напої на розлив, з метою проведення у них часу.

4.Зобов`язати заздалегідь, протягом не менше як однієї доби, інформувати сектор поліцейської діяльності № 2 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про зміну місця проживання, місця роботи.

5.Зобов`язати з`являтися на реєстрацію до сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області кожної першої суботи щомісяця, з 09:00 години до 10:00 години.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_8