Справа № 126/2784/23
Провадження №11-кп/801/866/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 року у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 від 12.07.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Романівка Бершадського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерки, розлученої, має на утриманні 90-річну матір, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченої: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі із конфіскацією майна .

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

В доповненнях до апеляційнної скарги прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 , просила вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками « незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут наркотичних засобів обіг яких допускається для промислових цілей у місцях позбавлення волі» до покарання у виді шести років позбавлення волі із конфіскацією всього майна .

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки з випробуванням.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 обчислювати з 21 травня 2024 року, тобто з моменту проголошення вироку.

Згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 4302.00 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

На початку липня 2023 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем власного проживання, що у АДРЕСА_1 , під час телефонної розмови зі своїм сином - ОСОБА_10 , який відбуває покарання у Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)», що у АДРЕСА_2 , отримала від останнього прохання про передачу йому наркотичних засобів. У подальшому, на початку липня 2023 року точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи про те, що на присадибній ділянці її домоволодіння росте дикоростуча рослина коноплі, ОСОБА_7 зірвала вказану рослину та перенесла її на територію свого домогосподарства, таким чином незаконно придбала вищевказаний наркотичний засіб та залишила висушуватись у підсобному приміщенні з метою збуту у місця позбавлення волі. Через деякий час, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на приведення вищезазначеної рослини у стан придатний для вживання шляхом куріння, з вказаної рослини коноплі ОСОБА_7 зірвала декілька листків та руками подрібнила їх у мілку фракцію, таким чином незаконно виготовивши наркотичний засіб придатний для вживання шляхом куріння, а іншу частину вказаної рослини залишила в підсобному приміщенні вказаного домогосподарства, де зберігала з метою збуту у місця позбавлення волі. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, ОСОБА_7 незаконно виготовлений нею раніше наркотичний засіб помістила до фольгової обгортки від цукерки марки «ТІММІ», який в подальшому разом з продуктами харчування та побутовими речами помістила до картонної коробки та стала готувати посилку для відправки поштовим зв`язком. Після цього ОСОБА_7 09.07.2023 близько 10 год. за усною домовленістю з ОСОБА_11 , якому вона про свій злочинний умисел нічого не повідомила, на автомобілі останнього «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , вищезазначений наркотичний засіб перевезла до відділення № 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», за адресою: АДРЕСА_3 , та, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу у місця позбавлення волі, діючи умисно, бажаючи не розголошувати свої анкетні дані, представившись вигаданою особою - « ОСОБА_12 », в той самий день близько 10 год. 25 хв. передала оператору ТОВ «Нова Пошта» вищезазначену посилку разом з наркотичним засобом для відправки, вказавши при цьому, як отримувача даної посилки ОСОБА_13 , який відбуває покарання разом із її сином ОСОБА_10 у Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№39)», таким чином здійснила незаконне пересилання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі. 11.07.2023 при перевірці посилки, адресованої засудженому ОСОБА_13 , працівниками ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)», було виявлено фольговий згорток із вмістом сухої подрібненої речовини рослинного походження, яку в подальшому вилучено працівниками відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями прокурора мотивовано тим, що вирок відносно ОСОБА_14 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості на підставі п.4 ч.1, ч.2 ст. 409, ст. 413, ст.414 КПК України.

Судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 в обгрунтування необхідності призначенню йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, враховано наявність лише однієї пом`якшуючої обставини, передбаченої ст. 66 КК України, - щире каяття, а також визнано обставинами, що пом`якшують її покарання сприяння слідству та суду у встановленні істини у справі, повне визнання вини обвинуваченою, є особою пенсійного віку та має на утриманні престарілу матір.

При застосуванні ст. 69 КК України суд першої інстанції також врахував, що ОСОБА_7 характеризується посередньо за місцем проживання, син ОСОБА_10 загинув 11.05.2023 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, а також масу наркотичної речовини.

При цьому, всі обставини, що визнані судом як ті, що пом`якшують покарання обвинуваченої, такі як сприяння слідству та суду у встановленні істини у справі та повне визнання вини обвинуваченою співвідносяться з обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття.

Однак, судом першої інстанції необгрунтовано,яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої тяжкі наслідки не наступили,якщо скоєний злочин є тяжким злочином у сфері незаконного обігу психотропних речовин та наркотичних засобів, більше того, ОСОБА_7 використовувала чужі дані для відправки наркотичних засобів, що підтверджує розуміння обвинуваченої у незаконності її дій та їх наслідків.

Прокурор вважає, що призначаючи покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, яка не підлягала застосуванню.

Покарання призначене судом ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст.50, ст. 65 КК України та є явно несправедливим у розумінні ст. 414 КПК України внаслідок м"якості.

Також, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не зазначив у зв`язку із чим не застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що становить неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» від 21.12.2023 введеного в дію 16.08.2024, внесено зміни до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770, 2 саме виключено із Списку №1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено - рослини роду коноплі (Cannabis) та їх включено у Список № 3 Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

За таких обставин,з мотивувальної частини вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 стосовно ОСОБА_7 , а саме з обвинувачення визнаного судом доведеним, підлягає виключенню вказівка на те, що остання незаконно придбала, виготовила, пересилала з метою збуту та збула особливо небезпечний наркотичний засіб у місця позбавлення волі із зазначенням, що ОСОБА_7 незаконно придбала, виготовила, пересилала з метою збуту та збула наркотичний засіб обіг якого допускається для промислових цілей

При цьому, з мотивувальної частини вироку підлягає виключенню кваліфікуючі ознаки за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме «незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів» , та з врахуванням змін до законодавства дії ОСОБА_7 , підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 307 КК України, як «незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут наркотичних засобів обіг яких допускається для промислових цілей у місця позбавлення волі».

Обвинувачена ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, просила у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора з доповненнями, захисника ОСОБА_9 , обвинувачену ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора, суд вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями прокурора слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370КПКУкраїни судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65ККУкраїни суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені уст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Прокурор в апеляційній скарзі викладає доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69, ст. 75 КК України.

Перевіривши судове рішення з урахуванням мотивів, викладених у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду законним, обгрунтованим, належним чином умотивованим.

За положеннями ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, з-поміж іншого нижче він найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Приймаючи рішення про застосування ст.69 КК України, суд першої інстанції врахував посередню характеристику обвинуваченої ОСОБА_7 , те, що вона пенсіонерка, має на утриманні 90-річну матір, син ОСОБА_10 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повідомленням про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 від 12.05.2023 року, згідно якого син обвинуваченої ОСОБА_10 стрілець-снайпер 2 механізованої роти В/Ч НОМЕР_2 загинув 11.05.2023 року на околицях АДРЕСА_4 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, лікарським свідоцтвом про смерть № 3689, згідно якого ОСОБА_10 помер 11.05.2023 року від вибухової травми внаслідок військових дій, вину у вчиненні злочину визнала, щиро покаялася, сприяла слідству і суду у встановлені істини в справи та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 307 КК України.

За сукупністю обставин кримінального правопорушення, зокрема прийнявши до уваги розмір наркотичного засобу, те, що ОСОБА_7 вперше вчинила кримінальне правопорушення, особу останньої, суд дійшов висновку, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства та звільнив від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Визначення покарання за ч.2 ст. 307 КК України з застосування ст. 69 КК України на підставі ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає особі ОСОБА_7 , та тяжкості кримінального правопорушення.

У кримінальному праві виправлення обвинуваченого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики обвинуваченого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в особистості обвинуваченого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК.

Таку позицію суд апеляційної інстанції обгрунтовує тим, що обвинуваченою надано довідку КНП « Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради» від 11.07.2024 року, згідно якої обвинувачена зверталася за психіатричною допомогою, довідку Устянського старостинського округу від 22.05.2023 року № 407, згідно якої ОСОБА_7 здійснила поховання сина ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 23.05.2023 року сина ОСОБА_10 , свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_15 серії НОМЕР_4 від 18.06.2024 року, довідку В/Ч НОМЕР_2 № 6084 від 01.08.2023 року про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України видану ОСОБА_10 , витяг з протоколу засідання 11 Регіональної військової-лікарської комісії з визначення причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій , травм, каліцтв № 2155 від 26.06.2023 року, згідно якого травма та причина смерті ОСОБА_10 пов`язана із захистом Батьківщини, військовообліковий документ № від 17.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 придатний до військової служби, повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 20.06.2024 року № 3279, згідно якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зарахований кандидатом на військову службу за контрактом, акт обстеження умов проживання Устянського старостинського округу від 08.07.2024 року № 589, згідно якого ОСОБА_7 проживає разом з матір"ю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначене свідчить про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, тому рішення суду про звільнення її від відбування покарання з випробуванням є законним та обгрунтованим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст.65КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд першої інстанції вірно визначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки обвинуваченою внаслідок вчинення злочину не отримано матеріальних благ чи іншої матеріальної вигоди для себе.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями прокурора щодо виключення з мотивувальної частини рішення вказівки про «незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі» підлягають задоволенню.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» від 21.12.2023 введеного в дію 16.08.2024, внесено зміни до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770, 2 саме виключено із Списку №1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено - рослини роду коноплі (Cannabis) та їх включено у Список № 3 Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Враховуючи вищевикладені зміни, з мотивувальної частини вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 року відносно ОСОБА_7 , а саме з обвинувачення визнаного судом доведеним, підлягає виключенню вказівка про незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

За таких обставин, дії ОСОБА_7 , із врахуванням змін до законодавства підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут наркотичних засобів обіг яких допускається для промислових цілей у місця позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 414, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задоволити частково.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення вказівку «незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів».

Зазначити, що кваліфікуючими ознаками за ч.2 ст. 307 КК України є « незаконне придбання, виготовлення, пересилання з метою збуту та збут наркотичних засобів обіг яких допускається для промислових цілей у місця позбавлення волі».

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4