№ 336/5252/24
Пр. 1-кп/336/990/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиська Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця-снайпера першого десантно-штурмового відділення другого десантно-штурмового взводу десятої десантно-штурмової роти третього десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , несудимого,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив кримінально каране діяння проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_4 , який на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 09.02.2023 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення і проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера першого десантно-штурмового відділення другого десантно-штурмового взводу десятої десантно-штурмової роти третього десантно-штурмового батальйону означеної військової частини, в умовах воєнного стану, що продовжений Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 с 21 листопада 2022 року і діє по теперішній час, всупереч вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, отримавши відпустку на строк з 28 жовтня 2023 року по 10 листопада 2024 року, з метою ухилення від несення військової служби не з`явився з відпустки до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у відсутність поважних причин, про своє місцезнаходження органам військового управління не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні порушення порядку несення військової служби за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що час його відпустки співпав з часом лікування в стаціонарі медичного закладу його дружини, догляд за якою, а також за їх малолітньою дитиною він здійснював у вільний від служби час, та в подальшому розпоряджався своїм дозвіллям на власний розсуд, перебуваючи в колі родини, доки не був затриманий в квітні 2024 року.

Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого та щиро жалкує про скоєні дії.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий в розумінні статті 12 КК України злочин проти встановленого порядку несення військової служби, тобто військове кримінальне правопорушення.

Означені обставини в силу вимог Закону України про кримінальну відповідальність, які діють в період воєнного стану, виключають можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням або застосування положень закону про призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті обвинувачення, або більш м`якого, ніж передбачено законом.

Разом з тим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, а органу досудового розслідування у розкритті злочину.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та не вбачає обставин, які обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, задовільні відомості про особу винуватого, який брав участь в бойових діях з захисту держави, має сім`ю, де виховується малолітня дитина, що біологічно походить від нього, дають суду підстави призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією частини статті обвинувачення, що на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, яке має на меті не лише кару, а й виправлення винної особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 4 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання обвинуваченого, а саме: з 12 години 30 хвилин 11 квітня 2024 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою не змінювати.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же час з моменту отримання ним копії вироку.

Учасникам справи, які не були присутні в залі судового засідання під час проголошення вироку, його копія буде направлена не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1