УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001519 від 13.12.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001519 від 13.12.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження просить накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено 28.08.2024 в ході проведення обшукуза місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, натомість від слідчої ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001519 від 13.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що приблизно у лютому 2023 року, більш точний час досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_6 та інші невстановлені слідством особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, вступили у попередню змову з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, пов`язаних із сутенерством, розробивши єдиний план протиправної діяльності.

Так, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , в липні 2023 року орендувала приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому організували місце розпусти та забезпечили заняття проституцією невстановленою на теперішній час кількістю жінок.

З метою забезпечення відвідувачами зазначеного місця розпусти, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , створила в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram» канал з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому розміщувались рекламні оголошення щодо надання послуг інтимного характеру.

Також, з метою залучення до заняття проституцією інших жінок, невстановлена особа, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , систематично розміщувала оголошення на відповідних сайтах в мережі Інтернет та каналах в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram» щодо вакансій адміністраторів у масажному салоні, не розкриваючи при цьому справжню мету таких оголошень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою із невстановленими особами та відповідно до заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_6 у створеному за адресою: АДРЕСА_2 місці розпусти виконувала функції адміністратора зустрічала клієнтів, надавала їм на вибір жінок, які за грошову винагороду надають сексуальні послуги, контролювала час надання таких послуг, отримувала від клієнтів плату за ці послуги, акумулювала та вела підрахунок зазначених коштів.

Грошові кошти, отримані від протиправної діяльності, ОСОБА_6 спільно із невстановленою особою розподіляли між собою та жінками, які надають послуги інтимного характеру, відповідно до заздалегідь оговорених часток, а частину таких коштів витрачали на забезпечення функціонування та утримання створеного місця розпусти за адресою: АДРЕСА_2 оплату оренди за цю квартиру, сплату комунальних послуг, інтернету, засобів контрацепції, алкоголю, одноразових кімнатних капців для клієнтів місця розпусти, тощо.

За таких обставин, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, вчинили умисний злочин проти моральності за наступних обставин.

Так, 04.03.2024 ОСОБА_6 , виконуючи функції адміністратора в місці розпусти за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила всі необхідні підготовчі дії по забезпеченню заняття проституцією іншими особами, в тому числі: прибирання кімнат та приміщень цієї квартири, підготовку засобів контрацепції, інструктаж жінок, які надавали послуги інтимного характеру у цей день.

Своєю чергою, 04.03.2024 о 18:10 годині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, зі свого мобільного телефону зателефонував на розміщений невстановленою особою у всесвітній мережі Інтернет рекламний номер телефону НОМЕР_1 , на дзвінок якого відповіла ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_7 може отримати сексуальні послуги у місці розпусти за адресою: АДРЕСА_2 за грошові кошти з розрахунку 3500 гривень за годину з врахуванням таких послуг як класичний секс, масаж та оральний секс. Після чого, ОСОБА_6 в телефонній розмові з ОСОБА_7 запропонувала останньому та, отримавши його згоду, в подальшому надіслала на його акаунт в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «Telegram» фото жінок, які надають послуги інтимного характеру, серед яких останній зможе обрати ту дівчину, яка надасть йому такі послуги.

Отримавши згоду щодо можливості прибуття до салону інтимних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 цього ж дня о 19:03 годині прибув за вказаною адресою, де його зустріла ОСОБА_6 , яка в приміщенні цієї квартири запропонувала йому обрати одну з двох жінок, що в цей день та час надають послуги інтимного характеру в указаному місці розпусти.

Своєю чергою, ОСОБА_7 , обравши із запропонованих бажану жінку та домовившись з ОСОБА_6 про вид та характер інтимних послуг, передав останній грошові кошти в сумі 3500 гривень в якості оплати за їх надання.

Після цього, ОСОБА_7 разом з обраною жінкою, яка надає послуги інтимного характеру, пройшли до однієї з кімнат, розташованих за вказаною адресою, де в період з 19 години 34 хвилини по 20 годину 04 хвилини, отримав від цієї жінки раніше обумовлені з ОСОБА_6 послуги інтимного характеру.

Отримані від ОСОБА_7 грошові кошти, ОСОБА_6 поміщенні до загальної каси та надалі розподілені між нею та іншими невстановленими особами, а також жінками, які надають послуги інтимного характеру.

В ході досудового розслідування 28.08.2024 в період часу з 07 години 22 хвилини по 08 годину 41хвилини, на підставі ухвали слідчого судді Київського РС м. Одеси ОСОБА_1 (справа №947/25275/24, провадження №1-кс/947/10940/24) від 16.08.2024, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході досудового розслідування 28.08.2024 в період часу з 08 години 15 хвилин по 08 годину 39хвилини, на підставі ухвали слідчого судді Київського РС м. Одеси ОСОБА_1 (справа №947/25275/24, провадження №1-кс/947/10936/24) від 16.08.2024, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy А05S», ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-карткою з номером НОМЕР_4 .

28.08.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучений мобільний телефон може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо сутенерства або втягнення особи в заняття проституцією) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилученого мобільного телефону, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронного пристрою, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001519 від 13.12.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України- задовольнити.

Накласти арешт, із забороно користування, володіння, розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено 28.08.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А05S», ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 із сім-карткою з номером НОМЕР_4

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1