НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.08.2024смт. Новоархангельськ394/324/24 1-кп/394/59/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новоархангельськ матеріали кримінального провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 19.02.2024 року та №000092 від 25.04.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Скалівські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, водій автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , на утриманні малолітня дитина, пільг не має, одруженого, стан здоров`я задовільний, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч. 4 ст. 358 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та використання завідомо підробленого документу за таких обставин:

Проходячи військову службу на посаді солдата-автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 у невстановленому досудовим розслідуванням часу та місці перебуваючи в зоні бойової відповідальності, діючи умисно, в порушення вимог п.п.1,2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 р. "Про право власності на окремі види майна",з подальшими змінами та доповненнями,згідно з якими зброя,боєприпаси,вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна,яке не може перебувати у власності громадян,Положення про бдозвільну систему затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992, " Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними нарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, придбав шляхом віднайдення у місцях бойових зіткнень з військовослужбовцями Російської Федерації в Херсонській області 42 патрона,які являються боєприпаспми -5,45 мм (5,45 x39 мм) - проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення , які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашнікова " АК-74, АКС-74У", кулемету "РПК-74", які придатні до стрільби, корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1,засіб підриву,а саме- уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, які носив та зберігав при собі з моменту віднайдення, без передбаченого законом дозволу.

Після чого ,реалізуючи злочинний умисел направлений на зміну місця зберігання зазначених бойових припасів, у невстановлений досудовим розслідуванням час прибув за місцем проживання АДРЕСА_2 , яке попередньо обрав місцем зберігання бойових припасів. Тим самим продовжив зберігати раніше придбані 12 патронів, які являються боєприпасами 5,45 мм (5,45 x39 мм) проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником, промислового виготовлення, корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, засіб підриву, а саме- уніфікований бойовий підривач ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ, а 30 патронів, які являються боєприпаспми 5,45 мм (5,45 x39 мм) - проміжними патронами з кулями зі сталевим сердечником,промислового виготовлення, зберігав на території домоволодіння до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції

Крім того, ОСОБА_4 , маючи на меті використання завідомо підробленого документу, усупереч вимогам Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 08 травня 1993 року № 340, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, замовив посвідчення водія у невідомої особи, контакти якої надав знайомий, якій в месенджері «Телеграм» надав свої анкетні дані, а саме прізвище, ім`я та по-батькові, дату та місце народження і фото особистих документів для подальшого оформлення та видачі водійського посвідчення, де в подальшому ОСОБА_4 , оплатив послуги з виготовлення і доставки документу в розмірі 17000 гривень та після чого отримав вищезазначене посвідчення водія НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 у відділенні АДРЕСА_3 для подальшого його використання. У подальшому, 25 квітня 2024 року, близько 15.25 години, ОСОБА_4 , маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, заповнене на його ім`я, перебуваючи за кермом транспортного засобу ВАЗ 2101 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі за межами села Калинівка Голованівського району Кіровоградської області був зупинений поліцейськими з РПП СПД № 3 ( смт Новоархангельськ) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області , які на підставі пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме порушення водієм правил дорожнього руху, де в подальшому один із поліцейських з РПП попрохав ОСОБА_4 надати посвідчення водія та інші документи для перевірки транспортного засобу, під його керуванням.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, заповнене із його прізвищем, іменем та по-батькові, є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права керування транспортними засобами, використав, тобто пред`явив та надав для перевірки поліцейським завідомо підроблений документ - посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, заповнене на його ім`я, бланк якого виготовлений не на підприємстві, яке повинно здійснювати його випуск та бланк посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України, пояснив, що йому зрозуміло в чому він обвинувачується, свою провину в інкрімінованих правопорушеннях визнав повністю. Надав покази, в яких повідомив, що вчинив правопорушення за обставин, які викладені в обвинувальному акті, події, місце і час відповідають дійсності. Щиро розкаюється у вчиненому, зазначив, що подібного більше не станеться, він зрозумів протиправність своєї поведінки, зобов`язався гідно поводитися у суспільстві, просив суворо не карати, не застосовувати реальну міру покарання, дати шанс на виправлення.

Суд вважає показання обвинуваченого правдивими і достовірними, оскільки вони детально узгоджуються між собою та в повній мірі відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 ч.4 ст. 358 КК України і підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні іншими доказами. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України доводиться зібраними у справі доказами, вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді 3 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 роки із застосуванням приписів ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

При ухваленні вироку, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, а саме: ст. 6 Конвенції, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом і рішень ЄСПЛ «Коробов проти України», «Кобець проти України», «Бочаров проти України», де зазначається, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність випливає із достатньо переконливих, чітких, узгоджених між собою висновків.

Статтею 263 КК України передбачено відповідальність за незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, диспозиція ч.1 статті містить посилання на носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно постанови ПВС України від «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», до вогнепальної зброї належать усі види бойової, спортивної, нарізної мисливської зброї як серійно виготовленої, так і саморобної чи переробленої, для проведення пострілу з якої використовується сила тиску газів, що утворюється при згоранні вибухової речовини (пороху або інших спеціальних горючих сумішей.

Статтею 358 КК України передбачено відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, при цьому, ч.4 статті вказує про відповідальність за використання завідомо підробленого документа

Суд, заслухавши обвинуваченого, прокурора, дослідивши та проаналізувавши всі докази, дійшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності позицій. В ході судового розгляду встановлено, що події кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_4 , дійсно мали місце за обставин, викладених вище, вина обвинуваченого у незаконному поводженні зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, та використанні завідомо підробленого документу, при зазначених в обвинувальному акті обставинах, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена «поза розумним сумнівом».

Органами досудового розслідування було вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ст. 263 КК України, і суд погоджується з такою кваліфікацією, оскільки об`єктом даного правопорушення є злочину є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту (користування населенням) вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, при цьому правопорушення вчинено з прямим умислом особою, яка є суб`єктом злочину. Поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами або вибуховими пристроями, передбачене ст. 263 КК, тягне за собою кримінальну відповідальність лише у випадках, коли воно здійснюється без передбаченого законом дозволу, тобто є незаконним. Як встановлено в процесі розгляду справи ОСОБА_4 не має ніякого права та дозволу на зброю, яка була вилучена під час обшуку. Дії, кваліфіковані за ст. 358 КК України також знайшли своє підтвердення в судовому засіданні, так як предметом вчиненого злочину є підроблене посвідчення водія, з об`єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа уповноваженим особам або пред 'явленні їх, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа щоб набути певних суб`єктивних прав особою, яка є в даному випадку суб`єктом злочину.

Таким чином, з огляду на формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 та ч.4 ст. 358 КК України як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та використання завідомо підробленого документу.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, і й виправлення засудженого.

Відповідно до абзацу 17 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, наданої суду Новоархангельським РС з питань пробації, вбачається, що за результатами оцінки особи ОСОБА_4 немає високих ризиків вчинення повторних кримінальних правопорушень та він не становить небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб, існує ймовірність його виправлення без ізоляції від суспільства, у свідомості обвинуваченого присутня мотивація до позитивних змін, існує ймовірність виправлення правопорушника.

Згідно ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилось у тому, що обвинувачений визнав свою вину та щиро жалкує про вчинення ним кримінального правопорушення, засуджує свою протиправну поведінку, при цьому обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує особу обвивуваченого, що за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно приписів ст. 12 КК України відноситься до проступків та тяжких злочинів, вчиненим з прямим умислом.

При цьому, враховуючи роз`яснення, які містятьсяу ППВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»,оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, досудову доповідь, позицію прокурора, суд вважає, покаранням достатнім і необхідним для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 263 КК України, але ближче до мінімального розміру, за правилами, передбаченими ст. 70 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. При цьому, суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення ним нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експертів відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки його вина доведена в повному обсязі.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався, з урахуванням призначеної міри покарання обрання запобіжного заходу судом не вбачається.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за можливе обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Встановити йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_4 від 06.10.2022 року) в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-балістичних та судово-технічних експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 20 коп.

Речові докази а саме - 42 патрони, які являються боєприпасами 5,45 мм, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашнікова "АК-74,АКС-74У", кулемету "РПК-74", корпус бойової ручної осколкової гранати та фрагмент гранати типу УЗРГМ, які знаходяться в кімнаті речових доказів Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити, а посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 07.06.2023 року, яке поміщено до експертного пакету №545812 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Новоархангельський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі, якщо було подано апеляційну скаргу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити учасникам судового провадження. Роз`яснити, що інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику, який не був присутній в судовому засідання, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

Суддя