Провадження № 1-кс/752/8568/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001126, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0001126 від 01.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001126 від 01.10.2024, за фактом заволодіння грошовими коштами у великих розмірах шляхом зловживання довірою третіх осіб, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає, що до СУ ГУНП у м. Києві надійшла заява філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» про вчинення кримінального правопорушення, згідно якої невстановлені особи, у період дії воєнного стану, на території України вчиняють дії спрямовані на заволодіння коштами третіх осіб у великих розмірах шахрайським шляхом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ряд осіб з різних міст України, які не є працівниками філії «Пасажирська компанія» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», здійснюють перепродаж залізничних квитків на міжнародні перевезення сполученням «Київ-Варшава» (поїзд №67) та «Київ-Відень» на постійній основі, використовуючи при цьому мобільний застосунок «Дія». Таким чином, створюється штучний дефіцит квитків на вказане сполучення, шляхом викупу значної їх кількості невстановленим колом осіб, які в подальшому здійснюють перепродаж за цінами, що у два рази та більше перевищує встановлену нормовану ціну у касах АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

Під час перевірки проїзних документів пасажирів співробітниками філії «Пасажирська Компанія» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», в ході сканування QR-коду, що містяться на вказаних квитках, неодноразово виявлялися розбіжності у проїзних документах, а саме у прізвищі та імені, та інформації, яка містилася у системі продажу квитків АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». В ході аналізу даних випадків співробітниками філії встановлено, що купівлю відповідних квитків здійснено у інших осіб, що внесли відомості, які мають розбіжності із справжнім прізвищем та іменем пасажира. В ході розмови з такими пасажирами, стало відомо, що дійсно ними було придбано квитки у сторонніх осіб, а не через касу або сайт чи додаток АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ».

При цьому, як встановлено за результатами проведених слідчих дій, ціна квитка, купленого у такої особи, суттєво відрізнялася від офіційно встановленої. Ціна перепродажу була завищена у 2-3 рази.

Крім того, слідством отримано дані, що підтверджують факт перепродажу проїзних квитків АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» на міжнародні сполучення через мобільний застосунок «Telegram» з метою забезпечення мобільності продажів та уникнення безпосереднього прямого контакту з потенційними покупцями та збереження своєї діяльності в тіньовій сфері продажу. Так, в ході проведення слідчих дій встановлено, що користувач мобільного застосунку «Telegram» НОМЕР_1 , що має номер мобільного телефону НОМЕР_2 здійснює перепродаж залізничних квитків про що свідчать медіа матеріали у профілі користувача. Серед наявних особистих фотографій встановлена наявність оголошень про продаж залізничних квитків на міжнародні напрямки - з Києва/в Київ. Відповідна інформація підтверджена протоколом огляду від 03.10.2024.

Також досудовим розслідування встановлено, що невстановлені особи, з використанням анкетних даних третіх осіб за допомогою мобільного застосунку «Дія», у період дії воєнного стану, здійснюють несанкціоноване втручання у автоматизовану електронну мережу АТ «Укрзалізниця. Так, використовуючи облікові записи третіх осіб у за стосунку «Дія», невстановлені особи здійснюють верифікаційні дії (підтвердження особи користувача) задля бронювання та створювання штучного дефіциту проїзних квитків на сайті та у за стосунку АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», без фактичної присутності власників облікових записів, які у свою чергу не повідомлені про вчинення вказаних дій.

За результатом проведених слідчих дій встановлено ряд осіб, які можуть бути причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, зокрема серед кола фігурантів перебуває ОСОБА_4 .

25.10.2024, на підстави ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №752/22494/24, провадження №1-кс/752/8421/24, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено таке майно: планшети, ноутбуки, банківські картки, мобільні телефони.

Постановою слідчого від 25.10.2024 вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначені речі мають значення речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами, які можуть бути знаряддям вчинення злочину або можуть зберігати на собі його сліди та можуть бути використані як доказ під час досудового розслідування.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є збереження речових доказів.

На підставі зазначеного прокурор у клопотанні просить накласти арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме на: планшет SAMSUNG SM-T719, IMEI НОМЕР_3 ; планшет SAMSUNG SM- T835 , IMEI НОМЕР_5 ; планшет Xiaomi Pad 6, s/n НОМЕР_6 ; планшет Lenovo Tab P11, IMEI НОМЕР_7 ; ноутбук НР сірого кольору, s/n 5CD6247Х2Х, та зарядний пристрій до нього; ноутбук Acer, s/n NXRYAEV0011511BB291601 , із зарядним пристроєм до нього; банківські картки АТ КБ «Приват Банк»: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (загалом 3 шт.); банківські картки «OTP Банк»: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 (загалом 2 шт.); банківські картки «А-Банк»: НОМЕР_14 , іменна картка ОСОБА_6 ; банківська картка АТ «UKRSIBBANK» НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; мобільний телефон SAMSUNG чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_17 , IMEI2: НОМЕР_18 ; мобільний телефон SAMSUNG чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_19 , IMEI2: НОМЕР_20 ; мобільний телефон SAMSUNG Galaxy Fold 4, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_21 , IMEI2: НОМЕР_22 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_5 заперечили проти клопотання. Зазначили, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 вчинив неправомірні дії. Вилучені під час обшуку речі не мають доказового значення у кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. У цьому випадку за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У статті 98 КПК України визначені такі критерії щодо речових доказів: матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001126 від 01.10.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 361 КК України.

25.10.2024, на підстави ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.10.2024 у справі №752/22494/24, провадження №1-кс/752/8421/24, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено таке майно: планшети, ноутбуки, банківські картки, мобільні телефони, що підтверджується матеріалами клопотання.

Постановою слідчого від 25.10.2024 вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, що підтверджується копією постанови.

Матеріалами клопотання обґрунтовано, що зазначені речі містять чи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним в ч.1 ст. 98 КПК України, і має значення речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що заявлена прокурором мета щодо збереження речових доказів, може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим доведено, що вилучені 25.10.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речових доказів для досудового розслідування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.

Отже, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 395, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення 25.10.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- планшет SAMSUNG SM-T719, IMEI НОМЕР_3 ;

- планшет SAMSUNG SM-T835, IMEI НОМЕР_5 ;

- планшет Xiaomi Pad 6, s/n НОМЕР_6 ;

- планшет Lenovo Tab P11, IMEI НОМЕР_7 ;

- ноутбук НР сірого кольору, s/n 5CD6247Х2Х, та зарядний пристрій до нього;

- ноутбук Acer, s/n NXRYAEV0011511BB291601 , із зарядним пристроєм до нього;

- банківські картки АТ КБ «Приват Банк»: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (загалом 3 шт.);

- банківські картки «OTP Банк»: НОМЕР_12 , НОМЕР_13 (загалом 2 шт.);

- банківські картки «А-Банк»: НОМЕР_14 , іменна картка ОСОБА_6 ;

- банківська картка АТ «UKRSIBBANK» НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ;

- мобільний телефон SAMSUNG чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_17 , IMEI2: НОМЕР_18 ;

- мобільний телефон SAMSUNG чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_19 , IMEI2: НОМЕР_20 ;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy Fold 4, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_21 , IMEI2: НОМЕР_22 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1