Справа № 464/855/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/991/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 18.07.2024 по матеріалах кримінального провадження № 0000039 внесеного 01.02.2024 в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про накладення арешту на майно,

за участю:

заявника ОСОБА_6 ,

представника адвоката ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 18.07.2024 задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000039 від 01.02.2024, та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 марки AUDI A4, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ мульти-лок до транспортного засобу марки АУДІ А4 номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 ; транспортний засіб марки АУДІ А4 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; адаптер з накопичувачем Micro SD на 16 Gb з маркуванням Good RAM адаптер; флеш-накопичувач червоного кольору з надписом «Арасег»; картку Lifecell LTE з надписом «ВІЛЬНО МОБІЛЬНО» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Самсунг Galaxy M345G IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 .

На вказану ухвалу подав апеляційну скаргу власник майна ОСОБА_6 , який просить поновити строк апеляційного оскарження; ухвалу слідчого судді скасувати; постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешт на майно. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною.

Апелянт покликається, що строк апеляційного оскарження пропустив, оскільки розгляд справи відбувся без нього і про накладення арешту на позичений ОСОБА_9 автомобіль довідався лише 07.08.2024 коли попросив його повернути транспортний засіб.

По суті апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що в ухвалі слідчого судді від 01.07.2024 надано дозвіл на обшук транспортного засобу марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_3 номер кузова НОМЕР_2 , але не було надано дозвіл на вилучення ТЗ.

У даному випадку транспортний засіб на який накладено арешт немає ознак ст. 98 КПК Україні, які підпадають під визначення знаряддя злочину, як на це вказує орган досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_10 повідомив, що не являється власником ТЗ, що підтверджено вилученими документами, однак слідчий суддя не взяв це до уваги.

Апелянт наполягає, що при поверненні ТЗ власнику відсутні обставини, які б підтверджували, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, пересування, передачі майна. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 , надаючи автомобіль в користування, не знав про протиправну діяльність ОСОБА_9 .

Апелянт звертає увагу на безпідставному позбавленні його майна, обмеження його права власності на користування власним майном. Слідством не доведено обгрунтованість накладення арешту на його транспортний засіб.

Апелянт покликається на неврахуванням слідчим суддею практики ЄСПЛ при прийняті рішення по даній справі.

З клопотання слідчого вбачається, що СВ відділом поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 01.02.2024 до ЄРДР за №0000039, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

01.02.2024 року до ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 15.01.2024, о 10:23, невідома особа під приводом продажу автомобільних запчастин, шахрайським способом, користуючись мобільним телефоном НОМЕР_8 , заволоділа її грошовими коштами у сумі 37410 грн. Вказані грошові кошти остання переказала зі своїх банківських карток НОМЕР_9 та НОМЕР_10 на карту НОМЕР_11 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 .

Отримавши тимчасовий доступ до речей та документів, отримано інформацію, що підтверджує рух коштів по банківській картці № НОМЕР_11 АТ «Перший український міжнародний банк», яка відкрита на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . НОМЕР_12 . Проведеним аналізом встановлено, що банківська карта НОМЕР_11 випущена по банківському рахунку № НОМЕР_13 у гривні, на ім`я ОСОБА_12 РНОКПП НОМЕР_14 за якою закріплений м.н. НОМЕР_15 .

Встановлено, що грошові кошти отриманні злочинним шляхом, знімались за наступними адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4

Крім того, встановлено, що ОСОБА_12 , надав в користування (оренду, тимчасове користування) банківську карту НОМЕР_11 , невідомій особі, знайшовши в Telegram каналі оголошення про надання в користування банківських карт.

В результаті аналізу абонентського номеру НОМЕР_15 який закріплений за банківською картою № НОМЕР_11 , встановлено наступне:

-22.01.2024 в період з 17:18 по 20:12 обслуговувався базовими станціями мобільного зв`язку в м. Володимир-Волинський, Волинської області.

-25.01.2024 в період з 11:18 по 12:03 обслуговувався базовими станціями мобільного зв`язку в АДРЕСА_5 .

Також встановлено, що невідома особа, яка знімала грошові кошти отримані шахрайським шляхом в м. Стрий о 11:35 год. 25.01.2024, пересувалась автомобілем марки Audi A 4, д.н.з. НОМЕР_16 .

За даними ІПНП власником автомобіля марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

24.01.2024 о 05:13:11 год., в системі ОСОБА_13 зафіксовано виїзд вказаного автомобіля з міста Ковель, в напрямку міста Львів, через Львівську область в м. Стрий, який використовувався шахраями під час вчинення злочину, а саме проводилось зняття грошових коштів в м. Стрий о 11:35 год. 25.01.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що фактично вищезазначеним автомобілем користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП. ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , місце проживання: АДРЕСА_8 , абонентський номер НОМЕР_17 .

Окрім того встановлено, що ОСОБА_9 , 25.01.2024 в період з 11:19 год. по 12:04 год. а/н НОМЕР_18 та а/н НОМЕР_19 фіксувався в межах дії обслуговування базовими станціями мобільного зв`язку в АДРЕСА_5 , що підпадає під зняття грошових коштів шахраями в м. Стрий о 11:35 год. 25.01.2024.

У ході проведення обшуку ТЗ марки «AUDI A4», яким користується ОСОБА_9 , виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 ТЗ марки AUDI A4, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_6 ; адаптер з накопичувачем MicroSD на 16 Gb з маркуванням Good RAM адаптер; флеш-накопичувач червоного кольору з надписом «Арасег»; картка Lifecell LTE з надписом «ВІЛЬНО МОБІЛЬНО» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Самсунг Galaxy M345G IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 ; ключ мульти-лок до ТЗ марки AUDI A4 номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_4 ; автомобіль марки AUDI A4 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 .

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що в ході проведення обшуку ТЗ марки «AUDI A4», яким користується ОСОБА_9 , виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 ТЗ марки AUDI A4, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_6 ; адаптер з накопичувачем MicroSD на 16 Gb з маркуванням Good RAM адаптер; флеш-накопичувач червоного кольору з надписом «Арасег»; картка Lifecell LTE з надписом «ВІЛЬНО МОБІЛЬНО» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Самсунг Galaxy M345G IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 ; ключ мульти-лок до ТЗ марки АУДІ А4 номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_4 ; автомобіль марки АУДІ А4 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 .

Так, до матеріалів клопотання долучено постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 12.07.2024 про визнання вилучених речей речовими доказами.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Таким чином внесене старшим слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим. З доводів, викладених у клопотанні, вбачається, що арешт вказаного майна, є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні за ч.2 ст.190 КК України. Підстави для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні.

Заслухавши доповідь судді, міркування ОСОБА_6 , підтримане представником - адвокатом ОСОБА_7 , про задоволення апеляційних вимог, обговоривши доводи наведені в клопотанні про накладення арешту на майно та в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Також, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.

Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

При винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні старшого слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього доказів в матеріалах кримінального провадження.

01.02.2024 року до ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 15.01.2024, о 10:23, невідома особа під приводом продажу автомобільних запчастин, шахрайським способом, користуючись мобільним телефоном НОМЕР_8 , заволоділа її грошовими коштами у сумі 37410 грн. Вказані грошові кошти остання переказала зі своїх банківських карток НОМЕР_9 та НОМЕР_10 на карту НОМЕР_11 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 .

У ході проведення досудового розслідування було отримано тимчасові доступи до банківських рахунків, оператора мобільного зв`язку.

У результаті аналізу абонентського номеру НОМЕР_15 який закріплений за банківською картою № НОМЕР_11 , встановлено наступне:

- 22.01.2024 в період з 17:18 по 20:12 обслуговувався базовими станціями мобільного зв`язку в м. Володимир-Волинський, Волинської області.

- 25.01.2024 в період з 11:18 по 12:03 обслуговувався базовими станціями мобільного зв`язку в м. Стрий, Львівської області.

Також встановлено, що невідома особа, яка знімала грошові кошти отримані шахрайським шляхом в м. Стрий о 11:35 год. 25.01.2024, пересувалась автомобілем марки Audi A 4, д.н.з. НОМЕР_16 .

За даними ІПНП власником автомобіля марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

24.01.2024 о 05:13:11 год., в системі ОСОБА_13 зафіксовано виїзд вказаного автомобіля з міста Ковель, в напрямку міста Львів, через Львівську область в м. Стрий, який використовувався шахраями під час вчинення злочину, а саме проводилось зняття грошових коштів в м. Стрий о 11:35 год. 25.01.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що фактично вищезазначеним автомобілем користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується складанням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП. ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , місце проживання: АДРЕСА_8 , абонентський номер НОМЕР_17 .

Окрім того встановлено, що ОСОБА_9 , 25.01.2024 в період з 11:19 год. по 12:04 год. а/н НОМЕР_18 та а/н НОМЕР_19 фіксувався в межах дії обслуговування базовими станціями мобільного зв`язку в АДРЕСА_5 , що підпадає під зняття грошових коштів шахраями в АДРЕСА_9 :35 год. 25.01.2024.

У ході проведення обшуку ТЗ марки «АУДІ А4», яким користується ОСОБА_9 , виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_20 марки АУДІ А4, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_6 ; адаптер з накопичувачем MicroSD на 16 Gb з маркуванням Good RAM адаптер; флеш-накопичувач червоного кольору з надписом «Арасег»; картка Lifecell LTE з надписом «ВІЛЬНО МОБІЛЬНО» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки Самсунг Galaxy M345G IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 ; ключ мульти-лок до ТЗ марки АУДІ А4 номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_4 ; автомобіль марки АУДІ А4 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з., НОМЕР_3 .

Слідчим суддею було враховано, що до матеріалів клопотання долучено постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 12.07.2024 про визнання вилучених речей речовими доказами.

На переконання слідчого судді слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаного майна може призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважав, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випаду відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.

Відтак при винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема враховано правову підставу для арешту, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, та прийнято до уваги те, що дослідження та збереження, вилученого майна на даному етапі досудового розслідування має важливе значення для кримінального провадження.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Прокурор у суді апеляційної інстанції підтвердив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, проводяться слідчі процесуальні дії.

З врахуванням зазначеного вище та матеріалів, досліджених колегією суддів вважає, що апеляційні вимоги ОСОБА_6 не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та повністю спростовуються матеріалами клопотання.

Колегія суддів не вбачає будь -якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги нема, відповідно ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 18.07.2024 по матеріалах кримінального провадження № 0000039, про накладення арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: