Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/4055/24
номер провадження 1-кс/695/981/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря с/з ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 , як представника Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 29.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 , як представника Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 29.08.2024 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що 29.08.2024 року Військова частина НОМЕР_1 подала поштовим відправленням до Головного управління Національної поліції в Черкаській області повідомлення №7450 від 29.08.2024 року про вчинення адвокатом ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 та 364-1 Кримінального кодексу України.

Після скарги військової частини до слідчого судді на бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області, вказане повідомлення було перенаправлено до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області для проведення перевірки вказаних у повідомленні №7450 від 29.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення відомостей. Однак, Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області ознак кримінального правопорушення за результатами проведеної перевірки не виявлено, а тому відомості до ЄРДР внесені не були.

У зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 №7450 від 29.08.2024 року про вчинення адвокатом ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 та ст.364-1 Кримінального кодексу України.

У судове засідання скаржник не з`явився, однак у своїй скарзі щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Представник Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, однак суду надав результати перевірки звернення військової частини НОМЕР_1 щодо можливих неправомірних дій зі сторони адвоката ОСОБА_4 .

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки звернення військової частини НОМЕР_1 , які надані Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області, приходить до наступного висновку.

У повідомленні про вчинення кримінального правопорушення №7450 від 29.08.2024 року було зазначено, що 30.07.2024 року Військова частина НОМЕР_1 через ЄСІТС "Електронний суд" отримала ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 року у справі №580/7183/24 про відкриття провадження за позовом ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. У вказаній справі адвокатом ОСОБА_4 було подано заяву про відшкодування судових витрат позивача ОСОБА_5 . 26.08.2024 року адвокатом ОСОБА_4 було подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи за позовом ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, підтверджуючі документи про понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень та врахувати додані документи при винесенні рішення. Серед поданих адвокатом ОСОБА_4 документів наявний документ - Платіжна інструкція N @2PL622891.pdf.

Як зазначає скаржник, якщо уважно придивитись до Платіжної інструкції № НОМЕР_2 , то є очевидним, що адвокат ОСОБА_4 є і платником, і отримувачем грошових коштів - її прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП НОМЕР_3 зазначені в графі відправника і в графі отримувача грошових коштів, що свідчить про те, що адвокат ОСОБА_4 створювала недостовірні (відверто брехливі) документи про начебто понесені клієнтом витрати, щоб отримати з військової частини НОМЕР_1 грошові кошти, і не могла не розуміти наслідків своїх дій, більше того, свідомо їх бажала.

Враховуючи наведене, на думку скаржника, є очевидним, що даний адвокат подав до суду завідомо недостовірний документ про нібито понесення його клієнтом витрат на правову допомогу, а, отже, вказаний адвокат хотів стягнути безпідставно з військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20 000.00 гривень, чим нанести військовій частини матеріальну шкоду на зазначену суму.

Військова частина звернулась до Головного управління Національної поліції Черкаської області із даним повідомленням про вчинення адвокатом ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 та 364-1 КК України та вимогою про початок досудового розслідування за вказаними обставинами.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2024р., яка постановлена за скаргою представника військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області, зобов`язано останніх розглянути повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, за повідомленням вказаної військової частини від 29.08.2024 р. за вих. №7450.

У подальшому, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області дані матеріали передані до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області для перевірки наявності підстав для вчинення дій, передбачених ст. 214 КПК України, а в разі відсутності відомостей для внесення до ЄРДР для розгляду в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

У ході перевірки обставин, які викладені у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення у адвоката ОСОБА_4 були відібрані письмові пояснення відповідно до яких 11.07.2024р. до неї за професійною консультацією звернувся військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 із яким було підписано договір про надання правничої допомоги та представництво його інтересів у суді. Також цього ж дня було погоджено гонорар адвоката за правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. В інтересах ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 22.07.2024р. подала до Черкаського окружного адміністративного суду позовну заяву, а оскільки ОСОБА_6 не зміг оплатити її гонорар в банківській установі то він передав їй кошти готівкою в рахунок оплати гонорару адвоката. 16.08.2024 ОСОБА_4 через касу банківської установи внесла вказані кошти на свій банківський рахунок, а відповідну сформовану банком квитанцію передала до суду як доказ понесених позивачем судових витрат.

Адвокат ОСОБА_4 у своїх письмових поясненнях наполягає, що вказана сума коштів як гонорар адвоката відповідає умовам договору між нею та клієнтом, а також 26.08.2024р. між нею та клієнтом було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт за вказаним договором про надання правничої допомоги. У вказаному акті засвідчено факт виконання умов договору, а саме надання відповідних правничих послуг , а також оплату послуг адвоката у сумі, яка вказана вище. Вказане свідчить, що зазначений розмір гонорару адвоката є реальним, погодженим між сторонами та оплачений клієнтом. Крім того із вказаної суми коштів адвокатом будуть сплачені податки, а сама квитанція не є безумовною підставою для суду для стягнення заявленої стороною суми витрат на оплату правничих послуг, оскільки суд, за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За результатами перевірки звернення військової частини НОМЕР_1 29.09.2024р. була складена довідка, згідно якої відомості щодо вказаного повідомлення, слід вважати такими, що не знайшли свого підтвердження.

У відповідях військовій частині НОМЕР_1 про розгляд її звернення, які надані Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області від 25.09.2024р. та від 23.10.2024р. вказано, що за вказаним зверненням підрозділом досудового розслідування Золотоніського РВП відомості до ЄРДР внесені не були, у зв`язку з тим, що обсяги даних надані у зверненні не дають можливості встановити наявність складу кримінального правопорушення та були направлені для проведення перевірки в порядку передбаченому ЗУ «Про звернення громадян».

Відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснює досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Нормами ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Таким чином, з аналізу ст. 214 КПК України вбачається, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості які містять достатньо даних та обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у п. 36 постанови вказано, що на думку Великої Палати Верховного Суду, саме у межах цієї процедури слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тобто, саме у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує вказані обставини та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести такі дані до ЄРДР.

Такі ж висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року, справа №556/450/18, згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі №373/18/23).

До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положення ч. 1 ст. 11 КК України вказують, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Перевіривши матеріали даної скарги на бездіяльність Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя не вбачає такої бездіяльності уповноважених осіб відділу поліції, оскільки вказана заява була розглянута, перевірена, в тому числі відібрані пояснення особи, в діях якої скаржник вбачає наявність складу кримінальних правопорушень, та надані цією особою відповідні докази на підтвердження правомірності своїх дій.

У повідомленні від 29.08.2024р. заявник вказує, що в діях адвоката ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 та ст. 364-1 КК України.

Диспозицією ч. 1 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Частиною другою цієї статті передбачено відповідальність за складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, спеціалістом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи

Однак потрібно враховувати, що предметом розглядуваного злочину не є документи, які хоч і мають певне юридичне значення, але не надають конкретних прав або не звільняють від обов`язків (наприклад, заявки, запити, характеристики, первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій).

Варто зауважити, що подання до суду вказаної вище платіжної інструкції, яка на думку заявника є підробленою, не є безумовною підставою для стягнення судом із відповідача у адміністративній справі суми витрат на правничу допомогу, оскільки розмір витрат на правничу допомогу, у випадку їх стягнення із відповідача на користь позивача, буде встановлюватись судом на підставі та в порядку, визначеному Главою 8 Розділу І КАС України.

Крім того, сталою є практика Верховного Суду і щодо розподілу витрат на правничу допомогу. Зокрема Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

При цьому, аналогічні правові висновки сформульовані ВС КЦС у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 та ін. Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі ОП КГС у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та у ВС КАС від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18. Так, питання складу та порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу однаково врегульоване в цивільних, адміністративних та господарських процесуальних правовідносинах.

Крім того - згідно практичних рекомендацій: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками - ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що "заявник мав сплатити їх або буде зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання".

Диспозицією ст. 364-1 КК України зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Діяння вважається вчиненим всупереч інтересам юридичної особи приватного права, якщо воно є незаконним і суперечить тим цілям і завданням, заради вирішення яких створюється така юридична особа, а її службові особи наділяються певними повноваженнями. Причому під інтересами юридичної особи приватного права слід розуміти лише такі, які мають законний (правомірний) характер, тобто не суперечать законодавству і суспільним інтересам.

Суб`єкт даного злочину спеціальний - службова особа приватного права.

Із вказаного вище вбачається, що обставини, які викладені заявником у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення не підпадають під вказані заявником статті кримінального законодавства та не можуть бути кваліфіковані за вказаними заявником статтями КК України чи за будь-якими іншими.

Вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не містить таких фактичних даних, які містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину, кваліфікацію кримінального правопорушення, суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, інших обставини вчинення злочину.

До заяви та скарги не було додано документів на підтвердження викладеного у ній обставин про наявність ознак кримінального правопорушення.

Викладені у заяві скаржника обставини за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містять даних, що підтверджують реальність конкретних неправомірних дій адвоката, які би можливо було кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

При цьому об`єктивну оцінку наданих адвокатом ОСОБА_4 доказів на підтвердження понесених позивачем в адміністративній справі витрат на правову допомогу повинен надати безпосередньо суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 384 КК України, ст.ст. 3, 214, 303 - 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 , як представника Військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 29.08.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18).

Слідчий суддя ОСОБА_1