Справа № 464/5649/24
пр.№ 1-кс/464/1159/24
У Х В А Л А

28 серпня 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів,

у с т а н о в и л а:

Дізнавач СД Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за номером мобільного оператора НОМЕР_1 .

У судове засідання дізнавач та представник особи, у володінні якого знаходяться документи не з`явилися, дізнавач просить розгляд клопотання здійснювати у її відсутності.

Фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Виходячи із положень ст.ст.131, 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володіння якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.ч.4, 5 ст.132 КПК України).

Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 20 серпня 2024 року близько 13:30 год, невідома особа, зателефонувавши із мобільного номеру НОМЕР_1 представившись працівником служби безпеки банку, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , у розмірі 60 120 грн, які остання самостійно переказала через банкомат за адресою: АДРЕСА_1 , на банківську картку, яку їй назвав невідомий, чим завдала матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Підстави, зазначені у клопотанні слідчого, погодженого із прокурором, є формальними та недостатньо обґрунтованими, без врахування фактичних підстав, передбачених КПК України. Подане клопотання не містить належних та достовірних підтверджень факту дзвінків потерпілій з номера телефону НОМЕР_1 , інформація по якому може перебувати у володінні оператора, що згідно з п.7 ч.1 ст.162 КПК України становлять охоронювану законом таємницю. Витяг з ЄРДР та протокол допиту потерпілої не є достатньо переконливими доказами того факту, оскільки із поданого клопотання неможливо встановити чи мобільний телефон із приналежністю сім-картки потерпілої дізнанням оглядався.

З урахуванням наведеного, стороною кримінального провадження не доведено, доцільності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити необхідність застосування такого заходу, а тому у задоволенні такого слід відмовити за передчасністю. Слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та прокурора, перебираючи на себе функцію органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 160, 163-166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання дізнавача про тимчасовий доступ до речей та документів відмовити.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1