Справа № 455/1860/24
Провадження № 1-кп/455/222/2024
ВИРОК

Іменем України

10 вересня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 08.02.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Білорусь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з загальною середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в травні-червні 2023 року, перебуваючи в с. Страшевичі Самбірського району Львівської області, використовуючи власний мобільний телефон марки «Redmi Note 9» ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із поміщеними у ньому сім-картами оператора стільникового зв`язку «Київстар» та «МТС» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , за допомогою користувача під псевдонімом « ОСОБА_6 » в соціальній мережі «Однокласники», яка заборонена відповідну до Указу Президента України та рішення Ради національної безпеки і оборони від ІНФОРМАЦІЯ_2 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, усвідомлюючи, що вказана сторінка має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитися необмежене коло користувачів соціальної мережі «Однокласники», здійснював публікації, на яких згідно висновку мистецтвознавчої експертизи міститься пропаганда комуністичної ідеології, що полягає у позитивному висвітленні ідей комунізму, критиці факту розпаду Радянського Союзу та у публічному використанні та поширені продукції (текст -продукт інтелектуальної діяльності), що містить комуністичну символіку, до якої, окрім зображень, трактування яких належать до загальновідомих знань, належать текстові написи, присвячені ОСОБА_8 , тобто особі, яка обіймала керівну посаду у вищих органах влади та управління СРСР.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.436-1 КК України як поширення та публічне використання символіки комуністичного режиму на всій території України.

31.07.2024 між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами даної угоди, ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.436-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Крім того зазначив, що цілком розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та надав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого та наполягала на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання. Крім того, просив також при затверджені угоди вирішити питання щодо долі речових доказів, а саме мобільні телефони, із поміщеними у ньому сім-картами, повернути власнику, а також стягнути з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої, отже дане кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є нетяжким злочином, а відтак щодо такого відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав беззастережно та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання за ч.1 ст.436-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкції ч.1 ст.436-1 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, до кримінальної відповідальності не притягувався, на психіатричному чи наркологічному обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, наявності обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

При цьому, можливість узгодження сторонами угоди звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачено у ст.471 КПК України та ч.2 ст.75 КК України.

Так, згідно ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 31.07.2024 року між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст.436-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Відповідно до положень ст.75 КК України , враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової мистецтвознавчої експертизи в сумі 9466 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень відповідно до вимог ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000076 від 08.02.2024, укладену 31.07.2024 року між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: два мобільні телефони марки «Redmi Note 9» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та «Redmi 7» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_4 та які згідно квитанції №1367 від 27.05.2024 здано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області - повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової мистецтвознавчої експертизи №2110-Е від 19.07.2024 в сумі 9466 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1