УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000609 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.11.2024 року до Ч/Ч ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він просить вжити заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 01.11.2024 року приблизно о 12:00, перебуваючи у відділдені нової пошти № 37, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом отримання товару (геліантекс КС), заволоділа ним, підминівши його на інший, чим спричинила матеріальний збиток на сумму 34 000 гривень.

В подальшому, 11.11.2024 року, в період часу з 17:13 по 17:22, було проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, що розташована біля відділення нової пошти № 73, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду, було виявлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» з серійним номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з абонентським номером телефона НОМЕР_4 , та сім карту оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , які упаковані до сейф пакету № ВУМ 1010078.

Після огляду вилучені предмети, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» з серійним номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з абонентським номером телефона НОМЕР_4 , та сім карту оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно може зберігати у собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та зазначив, що подане клопотання підтримує.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Приймаючи до уваги заяву прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000609 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за фактом заволодіння майном шахрайським шляхом.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучені під час огляду місця події мобільний телефон та сім карта відповідають критеріям речових доказів, оскільки є носіями інформації та можуть містити у собі інформацію з приводу спілкування щодо заволодіння майном шахрайським шляхом та інформацію щодо особи, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, а тому вони потребують огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучені під час огляду місця події мобільний телефон та сім карту було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 11.11.2024 року.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000609 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 11.11.2024 року в ході проведення огляду місця події біля відділення нової пошти № 73, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ільфі і Петрова 63/1, а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» з серійним номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з абонентским номером телефона НОМЕР_4 ;

- сім карту оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1