ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

25 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0001556 від 21.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (Єдиний унікальний номер справи № 522/917/24),-

встановив:

08.10.2024 року захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подала заву про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0001556 від 21.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтовуючи подану заяву захисник ОСОБА_2 послалась на те, що суддя ОСОБА_4 після виходу з нарадчої кімнати за результатами розгляду клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту, без з`ясування думки учасників кримінального провадження постановила ухвалу, якою призначила справу до судового розгляду. Окрім того, захисник зазначила, що суддя ОСОБА_4 вирішуючи заявлене клопотання про повернення обвинувального акту, не надала оцінки доводам сторони захисту, проігнорувавши відповідну правову позицію, яка була викладена та озвучена в судовому засіданні.

За таких обставин, захисник ОСОБА_2 вважає, що подальше здійснення правосуддя у вказаному кримінальному провадженні суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 є неможливим, позаяк її рішення у справі викликають сумнів у її неупередженості.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились.

Суддею ОСОБА_4 суду подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 надійшла до суду заяву, про здійснення судового розгляду без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників судового провадження, участь яких обов`язковою не є, у відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України судовий розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Дослідивши заяву про відвід, оцінивши доводи заявленого відводу на предмет їх обґрунтованості, суд прийшов до наступних висновків.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_4 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів стороною захисту не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання захисника в неупередженості судді ОСОБА_4 та її необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання сторони захисту у недостатній неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_4 ґрунтуються на власних домислах і нічим не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду кримінального провадження №0001556 від 21.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи захисника ОСОБА_2 суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

За встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду кримінальних проваджень, а інші обставини, які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 або її об`єктивності, стороною захисту не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу захисника ОСОБА_2 , що саме головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, послідовністю вчинення процесуальних дій (ст.321 КПК України), а в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, сторона захисту вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а не заявляти про недовіру суду, оскільки такі підстави для відводу виглядають як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді ОСОБА_4 , суд визнає доводи захисника, викладені у заяві про відвід безпідставними, та які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

25.10.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/917/24

Номер провадження № 1-кс/522/5670/24

Головуючий суддя ОСОБА_1