Єдиний унікальний номер 389/3407/24 провадження №1-кс/389/787/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням у якому просить, з метою збереження речових доказів, зокрема попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна, шляхом заборони розпорядження та користування вказаними предметами, накласти арешт на предмети вчиненого кримінального правопорушення, визнані речовими доказами 23.09.2024, які було виявлено та вилучено протоколом огляду місця події від 22.09.2024 під час огляду території домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме на: дерев`яну колоду з прикріпленою до неї дошкою та змив РБК з поверхні бетонного покриття двору.

Клопотання обгрунтовано наступним. Слідчим відділенням ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 23.09.2024, за ст.124 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що що 21.09.2024 близько 13:00 год на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої почав наносити останньому тілесні ушкодження. ОСОБА_5 , з метою припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 , спрямованої на спричинення тілесних ушкоджень її сину, нанесла останньому 2 удари по голові частиною дерев`яної колоди, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, та його госпіталізовано КНП «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради. З урахуванням наявної інформації в період часу з 14.04 год. 22.09.2024 по 14.52 год. 22.09.2024, у відповідності до ч.3 ст.233 КПК України, проведено огляд місця події, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено дерев`яну колоду з прикріпленою до неї дошкою та змив РБК з поверхні бетонного покриття двору, які постановою слідчого 23.09.2024 визнано речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУПН в Кіровоградській області.

Зважаючи на те, що дерев`яна колода з прикріпленою до неї дошкою та змив РБК з поверхні бетонного покриття двору, є речовими доказами, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, на яких можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, необхідні для проведення експертиз, у подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду провадження, з метою попередження їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження, виникла необхідність у забороні користування та розпорядження вказаним майном, тож слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 до суду не з`явилась, надала письмову заяву з проханням розглянути клопотання за її відсутності. Власник тимчасово вилученого майна до суду не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Відповідно до з ч.1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Вилучені під час огляду речі та предмети мають статус тимчасово вилученого майна тільки в тому випадку, якщо осіб (законних володільців) позбавлено можливості ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_3 , на підставі повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб від 22.09.2024, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 23.09.2024, за ст.124 КК України.

Надані рапорт від 22.09.2024, довідку №498 від 22.09.2024 КПН «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка» Знам`янської міської ради, письмові пояснення ОСОБА_5 , протокол огляду місця події від 22.09.2023, постанову про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 23.09.2024, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, заяву ОСОБА_7 та рапорт о/у СКП ВП №1 (м. Знам`янка) від 23.09.2024, свідчать про наявність достатніх доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, разом з тим, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме запобігання приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки власників (законних володільців, користувачів, тощо) речей, про накладення арешту на які ставиться питання, які могли би вчинити дії, для запобігання вчиненню яких слідчий звернувся з даним клопотанням про накладення арешту, не встановлено.

Крім того, вказані речі у встановленому законом порядку визнані речовими доказами, що надає можливість проведення всіх необхідних слідчих дій під час досудового розслідування, у тому числі проведення експертиз.

Керуючись ст.ст.98, 131,170-175, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 23.09.2024, за ст.124 КК України, про арешт майна, а саме дерев`яної колоди з прикріпленою до неї дошкою та змиву РБК з поверхні бетонного покриття двору, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1