Справа №339/325/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Болехові клопотання прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 11 січня 2013 року в порядку п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2024 року на розгляд до суду з Долинського відділу Калуської окружної прокуратури надійшло клопотання про закриття кримінального провадження за № 0000058 від 11 січня 2013 у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000058 від 11 січня 2013 року за ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно постанови про порушення кримінальної справи 21 липня 2001 року приблизно у 18:30 год. неповнолітній ОСОБА_4 у житловому будинку свого батька ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, спочатку ударив свого батька два рази кулаком по обличчю, а потім схопив дерев`яний круглий брусок, який використовується для ремонту взуття, і умисно наніс ними своєму батькові кілька ударів по голові та грудній клітці, які є життєво важливими органами, у результаті чого заподіяв ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, від яких той цього ж дня помер.

23 липня 2001 року ОСОБА_4 на підставі ст. 115 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 94 КПК України.

07 серпня 2001 року суддею Болехівського міського суду Івано- Франківської області відмовлено в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а обрано підписку про невиїзд.

Під час допиту 23 липня 2001 року підозрюваний ОСОБА_4 давав зізнавальні показання у вчиненні злочину, проте, у подальшому відмовився від цих показань і заперечив свою причетність до вбивства батька.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 91 «Е» від 01 жовтня 2001 року причиною смерті ОСОБА_5 є закрита травма грудної клітки та живота з переломом ребер справа, підкапсулярним розривом правої долі печінки, що ускладнилось травматичним шоком та підтверджено даними морфологічного дослідження. Крім того, ще виявлено синці ока та щоки справа, лівої гомілки, садно правого передпліччя. Синець лівої гомілки заподіяний від дії тупого твердого предмету в термін біля 7-10 діб до моменту настання смерті, має ознаки легких тілесних пошкоджень і причинного зв`язку з настанням смерті немає. Решта пошкодження заподіяні від дії тупих твердих предметів і могли утворитися як при ударах тупими твердими предметами, так і при ударах об такі при падінні чи неодноразовому падінні незадовго до настання смерті. Щодо живих осіб синці та садно мають ознаки легких тілесних пошкоджень, закрита травма грудної клітки та живота має ознаки тяжких тілесних пошкоджень. Пошкодження, виявлені на тілі трупа могли утворитися від ударів тупим твердим предметом (не менше 4-х), у тому числі рукою, ногою чи іншими, коли потерпілий був повернутий правою половиною тіла до напрямку дії сили, однак, враховуючи локалізацію виявлених пошкоджень (права половина голови і тулуба, праве передпліччя), їх симетричність, характер та морфологічні особливості, не виключається, що перераховані тілесні ушкодження цілком могли утворитися при падінні чи неодноразовому падінні з послідуючим ударом чи ударами правою половиною голови та тулуба до виступаючих предметів на ґрунті з висоти власного росту.

Враховуючи морфологічні особливості пошкоджень, слід вважати, що смерть ОСОБА_5 настала через певний проміжок часу після заподіяння тілесних ушкоджень, який обмежується хвилинами й можливість здійснювати самостійні дії через незначний проміжок часу у потерпілого була втрачена.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,71 проміле, що у живих осіб згідно офіційної таблиці відповідає сильному сп`янінню і свідчить про те, що він незадовго до настання смерті виживав алкогольні напої у значній кількості.

Враховуючи встановлену причину смерті, 09 жовтня 2001 року старшим слідчим Долинської міжрайонної прокуратури дії неповнолітнього ОСОБА_4 перекваліфіковано зі ст.94 КК України 1960 року на ч. 2 ст. 121 КК України 2001 року, а кримінальну справу № 208780 направлено за підслідністю у Долинський РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Досудове розслідування у кримінальній справі № 208780 неодноразово зупинялось до встановлення особи, яка вчинила злочин, та відновлювалось, оскільки причетність до вказаних подій ОСОБА_4 не доведено.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, яка причетна до вчинення даного кримінального правопорушення, проте зазначену особу не встановлено.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 січня 2013 року слідчим СВ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 із попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З витягу з ЄРДР за № 0000058 вбачається, що 21 липня 2001 року приблизно о18:30 год. невстановлена особа в будинку ОСОБА_5 , 1943 року народження, мешканця АДРЕСА_1 , заподіяла останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та живота з переломом ребер справа, підкапсулярним розривом правої долі печінки, що ускладнилось травматичним шоком, внаслідок яких наступила смерть потерпілого, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування за результатами проведення слідчих (розшукових) дій відібрано пояснення та заяви у відповідних осіб, складено протоколи огляду, допитані свідки, проведені експертні дослідження, однак не встановлено особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Аналіз вказаної норми процесуального законодавства свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; 2) у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто вказані дві підстави є взаємозалежними та повинні бути в поєднані між собою. Тобто законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Разом із тим, санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення кримінального злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, з моменту вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 21 липня 2001 року, за яким порушено 23 липня 2001 року кримінальну справу № 208780, яку в подальшому 11 січня 2013 року зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000058, минуло 23 роки, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст. 49 КК України, п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_7 - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000058 від 11 січня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України закрити на підставі п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1