Справа № 185/8034/24
Провадження № 1-кп/185/1026/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000919 від 18 червня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який має середню освіту, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом - механіка-водія 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17 червня 2024 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за ч. 5 ст. 407, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді механіка-водія 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11,12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебував під вартою по кримінальному провадженню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на гауптвахті у державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 17 червня 2024 року приблизно о 01 год. 15 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, з метою ухилення від подальшого перебування під вартою перебуваючи в приміщені гауптвахти в кімнаті санвузлу шляхом віджиму віконної решітки виліз з вікна 5-го поверху після чого по трубі для витяжки спустився вниз, де надалі пригнув на ґрунтову поверхню, та впевнившись, що біля нього нікого не має та його ніхто не побачив, пішов до огорожі території ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка складається з п`яти парканів, де перший, другий та четвертий висотою 2 м, виготовлені з металевої решітки, де зверху мається колючий дріт, третій паркан висотою 2,5 м, який виготовлено з плит та зверху мається колючий дріт, п`ятий паркан висотою 3,5 м, виготовлений з бетону та має натяжний колючий дріт, які в подальшому ОСОБА_3 переліз та пішов полями в сторону м. Павлоград, тим самим самовільно, без належного дозволу та за відсутності законних підстав, незаконно залишив місце тримання під вартою - територію ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та в ході проведення розшукових заходів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 був затриманий 17 червня 2024 року о 05 год. 50 хв., неподалік автовокзалу, що у м. Павлоград.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з під варти, вчинена особою, яка перебуває в попередньому ув`язнені.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повність та суду показав, що 17 червня 2024 року о 01 годині 15 хвилин він перебував на гауптвахті в м. Павлограді та по вентиляційній трубі спустився з п`ятого поверху, і втік через п`ять парканів. Потім його біля 06 годин 00 хвилин затримали на автовокзалі в м. Павлограді. Він розумів, що вчинив втечу. В скоєному розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з під варти, вчинена особою, яка перебуває в попередньому ув`язнені.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем служби обвинувачений характеризується позитивно, раніше судимий.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше судимий, вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати, так як останній відбуває покарання за попереднім вироком. До вступу вироку в законну силу в порядку ст. 537 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 тимчасово залишити в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі процесуальних витрат та речових доказів не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2024 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

До вступу вироку в законну силу в порядку ст. 537 КПК України обвинуваченого ОСОБА_3 тимчасово залишити в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 відбутечастково покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2024року з 22 квітня 2024 року по16 жовтня 2024 року включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 17 жовтня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1