Справа № 694/1765/22 Провадження №1-в/694/66/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

11.09.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи Центр пробації» в Черкаській області - ОСОБА_3 про звільнення від покарання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.11.2022 року вироком Звенигородського районного суду Черкаської області за ст.185 ч. 4, ст. 15 ч. 2 Кримінального кодексу України на 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Начальник Звенигородського районного відділу філії Державної установи Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про приведення вироку стосовно ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства.

Подання мотивує тим, що 9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», (далі Закон). Цим Законом замінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, що виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

За Законом ст.51 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, що не перевищує 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з вимогами ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.11.2022 року, засуджений ОСОБА_4 скоїв крадіжку, загальний розмір матеріальної шкоди якої становить 347 гривень 42 копійки, що на момент вчинення у 2022 році не перевищував двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 2600 гривень.

Враховуючи зазначені зміни у чинному законодавстві, центр пробації вбачає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про приведення у відповідність до чинного законодавства вироку стосовно ОСОБА_4 .

В судове засідання начальник відділу пробації не з`явився, однак від в.о. начальника відділу ОСОБА_5 11.09.2024 надійшло клопотання про залишення подання без розгляду, оскільки останнє містить певні неточності, з проханням повернути для доопрацювання до центру пробації.

Прокурор ОСОБА_6 подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Суд, вивчивши матеріали подання та подану заяву, дійшов такого висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи те, що ініціатор подання просить залишити його без розгляду та повернути для доопрацювання, виходячи з принципу диспозитивності, суд вбачає правові підстави для задоволення такої заяви.

Керуючись статтями 532, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

Подання начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без розгляду.

Матеріали повернути до Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1