УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку, ухваленого стосовно засудженого ОСОБА_4 , у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року №3886-ІХ,-

В С Т А Н О В И В :

Захисник засудженого звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку, ухваленого стосовно засудженого ОСОБА_4 , у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Засуджений надав згоду на проведення судового засідання без його участі.

Представник установи просив розгляд справи проводити без його участі та клопотання захисника вирішити відповідно до вимог закону.

Прокурор клопотання підтримав, «декриміналізований» епізод за ч.3 ст.185 КК України просив перекваліфікувати на ст.162 КК України та привести вироки відповідно до вимог вищевказаного Закону.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2022 іспитовий строк скасовано, ОСОБА_4 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020.

26.07.2022 ОСОБА_4 затримано для виконання вищевказаних судових рішень.

Крім того, вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Початок строку відбування покарання вирішено обчислювати з 26.07.2022.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію у в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті5 КК України. Згідно з ч.1 цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі, на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав законної сили 09.08.2024, встановлено, що дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає адміністративна відповідальність, передбачена ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, внаслідок вчинення якого завдано майнової шкоди на загальну суму 698,90 грн.

На момент вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, зокрема, 19.11.2017, два неоподатковувані мінімуми доходів громадян становили 1600 грн.

Крім того, ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, внаслідок вчинення якого завдано майнової шкоди на загальну суму 1650 грн.

На момент вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, зокрема, 31.01.2018, два неоподатковувані мінімуми доходів громадян становили 1762 грн.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2023, а також вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по епізоду, внаслідок якого завдано майнової шкоди на загальну суму 1650 грн, та повинен відбувати покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020, з урахуванням ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2022, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по епізоду, внаслідок якого завдано майнової шкоди на загальну суму 18960 грн.

Щодо позиції прокурора про перекваліфікацію «декриміналізованого» епізоду злочинної діяльності з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України суд дійшов висновку, що підстави для зміни кваліфікації дій засудженого відсутні виходячи з такого:

1)відповідно до ст. 477 КПК України здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 162 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, яке, в свою чергу, може бути розпочате лише на підставі відповідної заяви потерпілого. Оскільки на стадії виконання вироків суд не досліджує матеріали судових справ, у яких ухвалені відповідні вироки, встановити, чи були подані потерпілими заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, на початковому етапі слідства, чи відомості до ЄРДР про вказані злочини були внесені на підставі інших джерел (повідомлення на лінію «102», безпосередньо виявлення дізнавачем, слідчим, прокурором ознак кримінального правопорушення, тощо) - не вбачається за можливе;

2)згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. А тому, при перекваліфікації дій з ч. 3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 162 КК України, залежно від обставин справи (наявність/відсутність в матеріалах справи заяви від потерпілого про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, її зміст), повинна бути отримана згода потерпілого, оскільки за відсутності такої згоди чи не наданні такої (відмові) кримінальне провадження за ч. 1 ст. 162 КК України не може бути розпочате, незалежно від стадії кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України, а вже розпочате - підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України;

3)відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово, крім питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розгляд якого здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень розділу VIII КПК України. До загальних правил, передбачених ст.ст.318-380 КПК України, які застосовуються в судовому процесі на стадії виконання вироків, відносяться правила щодо заявлення відводів, самовідводів, роз`яснення прав та обов`язків учасникам провадження, тощо. Разом з тим, кількісний та якісний склад учасників процесу при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків, регулюються безпосередньо положеннями розділу VIII КПК України, зокрема, ч. 5 ст. 539 КПК України, де участь потерпілого не передбачено, а тому виконати вимоги процесуального закону, викладені у попередньому пункті, на стадії виконання вироків не вбачається за можливе;

4)ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, у тому числі, судової влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розділом VIII КПК України не передбачено можливість змінювати кваліфікацію та обсяг обвинувачення, за якими засуджено особу, на відміну від судового розгляду справи по суті, під час якого застосовуються положення ст. 337 КПК України. Декриміналізація на стадії виконання вироків фактично полягає лише у виключенні відповідної статті КК України з кваліфікації дій засудженої особи та зменшення обсягу висунотого їй звинувачення, яке знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи по суті, що в кінцевому результаті знаходить своє відображення у звільненні її від призначеного за вказане кримінальне правопорушення покарання на підставі ч. 2 ст. 74 України та приведення вироку за наявності інших кримінальних правопорушень, за яких її засуджено цим вироком, та/або наявності інших вироків у відповідність до вимог процесуального закону(визначення остаточного покарання, яке особі слід відбувати, чи повного звільнення від призначеного покарання). Указане також безпосередньо випливає зі змісту п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України.

5)крім того, суд враховує, що застосування диференційованого підходу при звільненні осіб за вчинення різних крадіжок на одну й ту ж суму на стадії виконання вироків не повністю узгоджується з ч.1 ст. 24 Конституції України, через призму якої особа засуджена за крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану без проникнення до житла, та особа, засуджена за крадіжку майна на таку ж суму з проникненням до житла до початку введення воєнного стану, повинні бути однаково звільнені від призначеного покарання з урахуванням декриміналізації суми викраденого майна. В протилежному випадку, особа, засуджена за більш тяжкий злочин (ч. 4 ст. 185 КК України), буде повністю звільнена від покарання, у той час, як особа, засуджена за менш тяжкий злочин (ч. 3 ст. 185 КК України), буде «автоматично» засуджена до нового покарання;

6)також при перекваліфікації дій на ч.1 ст. 162 КК України постає питання щодо встановлення наявності всіх обов`язкових ознак складу зазначеного кримінального правопорушення, що на стадії виконання вироків неможливо зробити без наявності матеріалів справи, в якій ухвалено вирок. Зокрема, потерпілим за ч. 1 ст. 162 КК України може бути тільки фізична особа. Оскільки потерпілі від крадіжки та незаконного проникнення до житла в результаті одного й того ж діяння засудженої особи можуть бути різні, то в такому випадку особа, право на недоторканність житла якої порушено, взагалі може бути не зазначена у вироку за ст. 185 КК України, особливо, у справах, розглянутих у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Вказане стосується і призначення виду та розміру покарання за ч.1 ст. 162 КК України, а також з`ясування позиції потерпілого з цього приводу. В протилежному випадку, не виконання вказаних вимог призведе до порушення приписів ст. 23 КПК України.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2023.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, по епізоду, внаслідок якого завдано майнової шкоди на загальну суму 1650 грн.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (по епізоду, внаслідок якого завдано майнової шкоди на загальну суму 18960 грн.), до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке він на даний час відбуває на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2022.

Початок строку відбування покарання рахувати з 26.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5