Справа № 953/2671/24
н/п 1-кс/953/6751/24
"10" вересня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має чотирьох неповнолітніх дітей, 2006, 2008, 2018 та 2020 року народження, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який працює на посаді водія 1 мінометного взводу мінометної батареї, є учасником бойових дій, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем та 15 березня 2022 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , де працює на посаді водія 1 мінометного взводу мінометної батареї.
Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що у березні 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, без передбаченого законом дозволу привласнив військове майно: патрони, набої, кулемети, міни, гвинтівки, гранати, РМГ, РПО, пластикові тубуси, в середині яких містяться порохові заряди.
Так ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що зазначені предмети мають у своєму складі вибухову речовину та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, або є вогнепальною зброєю та боєприпасами до неї, а також всупереч передбаченого законом дозволу, у порушення правового режиму поводження зі зброєю, визначеного п.п. 1, 2 ст. 9 постанови КМУ № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», розділу 14 п.14.1, розділу 15 п.15.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не пізніше 12 жовтня 2023 року, більш точний час не встановлений, вирішив незаконно зберігати вказане майно за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельних ділянкха № 16 та 18, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.
10 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 07.03.2024; повідомленням про виявлення злочину в порядку ст. 214 КПК України від 06.03.2024; протоколом огляду речей (документів) від 18.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.03.2024; протоколом зняття інформації з електронних інформаційних систем інформації доступ до якої не обмежується її власником, володільцем або утримувачем від 13.05.2024; протоколами обшуків від 08.05.2024; висновками судово-балістичних та судових вибухо-технічних експертиз.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що дійсно зберігав за місцем свого мешкання боєприпаси та іншу зброю, яка призначена для військового використання та задоволення потреб ЗСУ, оскільки він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , є майстром -зброярем та ремонтує зброю, а також переробляє непридатну зброю та боєприпаси для військової частини та для інших батальйонів, але в умовах воєнного стану оформлювати всю зброю, яка йому передається на ремонт, фактично неможливо, як і ремонтувати зброю безпосередньо за місцем розташування військової частини, тому він робить це вдома за місцем свого мешкання з метою допомоги військовим та захисту територіальної цілісності нашої держави. Тому з метою збереження військового майна, та діючи виключно в інтересах держави, він зберігав військове майно за своїм місцем мешкання. Зауважив на тому, що частину зброї, яка знаходилася за його місцем мешкання та у подальшому була вилучена під час обшуку, він виробляв самостійно, а інша частина зброї була здобута безпосередньо під час ведення бойових дій, тобто є «трофейною зброєю». Зауважив на тому, що жодна особа не постраждала через те, що він зберігав збою на території свого домоволодіння.
Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що заявлені прокурором та слідчим ризики є недоведеними та не підтвердженими жодними доказами. Зауважив на тому, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у вказаному кримінальному провадженні лише один свідок надала обвинувальні покази - ОСОБА_9 , яка є колишньою дружиною підозрюваного та з якою у підозрюваним склалися неприязні стосунки. На переконання сторони захисту, вказаний свідок має свій особистий інтерес у наданні саме обвинувальних свідчень. Акцентував увагу на тому, що підозрюваний має постійне місце мешкання, на його утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей, 2006, 2008, 2018 та 2020 року народження, він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , брав активну участь у захисті країни від агресора, що свідчить про його стійку громадянську позицію. З огляду на викладене просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
10 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у п.175 рішення ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколу огляду речей (документів) від 18.03.2024; даними протоколів обшуків від 08.05.2024; даними протоколу огляду речей від 09.05.2024; даними протоколу допита свідка ОСОБА_9 ; даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 20.06.2024; даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за особою від 20.06.2024; даними протоколів про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 20.06.2024; даними протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця від 20.06.2024; даними протоколу огляду предмета від 19.07.2024; даними висновків судово-балістичних та судових вибухо-технічних експертиз; даними протоколу зняття інформації з електронних інформаційних систем інформації доступ до якої не обмежується її власником, володільцем або утримувачем від 13.05.2024.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років, та, проходячи військову службу, може скористатися своїм службовим становищем та перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску та таким чином переховуватись від органу досудового розслідування.
Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).
Одночасно з тим, стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведений ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, враховуючи те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості у скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_4 є учасником бойових дій, військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , працює на посаді водія 1 мінометного взводу мінометної батареї, є учасником бойових дій, одружений, має чотирьох неповнолітніх дітей, 2006, 2008, 2018 та 2020 року народження, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме - показань свідків та характеристик з місця роботи слідчий суддя встановив, що військовослужбовець ОСОБА_4 має позитивні характеристики, бездоганну репутацію, є єдиним майстром-зброярем, який безкоштовно може відремонтувати будь-яку зброю, який з початку війни допомагає у полагодженні військової зброї та переробці непридатної зброї на придатну для багатьох військових частин та батальйонів не тільки Харківської області, які стримують агресію РФ та захищають Україну.
Підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Положеннями ч. 1 ст. 181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Так, надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.
Оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а стороною обвинувачення у судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тому вважаю, що для запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику достатнім та доцільним буде застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме - цілодобового домашнього арешту.
На переконання слідчого судді, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з ч. 6 статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 належної поведінки та запобігання вищезазначеним ризикам, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає необхідним застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, заборонивши підозрюваному залишати житло за місцем його фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування до 10 листопада 2024 року, заборонивши підозрюваному залишати житло за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги.
Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту:
- не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати до слідчого СУ ГУНП в Харківській області, прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали до 10 листопада 2024 року включно.
Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Органу Національної поліції негайно поставити ОСОБА_4 на облік, як особу, щодо якої застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 12 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1