Єдиний унікальний номер справи 333/5132/24
Номер провадження 1-в/333/234/24
УХВАЛА

іменем України

05 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання прокурора представника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій областіОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя подання начальника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 про приведення судового рішення у відповідності до закону, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року, начальник Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 звернулась до суду із поданням про приведення судового рішення у відповідності до закону.

В обґрунтування подання зазначено, що з 27.03.2024 року на обліку Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області перебуває гр. ОСОБА_6 , який 28.11.2023 року був засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Згідно наявної інформації було встановлено, що з 28.06.2024 року по 09.08.2024 рік гр. ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 09:08.2024 року був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-IХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2023 року, гр. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого повторно. Кримінальне правопорушення вчинено ним у 2023 році. Вартість майнової шкоди на момент вчинення кримінального правопорушення становила 550 гривень та 706 гривень 67 копійок, що складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 01.01.2023 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить 2684 гривень.

З наведених підстав просить привести вирок у відповідність на підставі ч.2 ст. 74 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_6 від покарання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, яке наразі не є кримінально караним.

Представник Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали подання, встановив наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини першої ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» становив 2684,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі чого та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до змісту вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року, 16.04.2023 року ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою раніше знайомого ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв належний останньому мобільний телефон фірми «Sigma X-style 31» в корпусі чорного кольору, ІМЕНІ: НОМЕР_3 , ІМЕЙ2: НОМЕР_4 , вартістю 550 грн., без наміру його повертати. Крім того, 22.04.2023 року о 12.00 год. ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою раніше знайомого ОСОБА_8 , під приводом здійснення телефонного дзвінку, взяв належний останньому мобільний телефон «Samsung Galaxy J5 Prime» в корпусі синьо-чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , вартістю 706,67 грн., без наміру його повертати.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року за ч.2 ст.190 КК України, наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за заволодіння якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність.

Таким чином, подання начальника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Комунарського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1