Справа № 615/1858/24
Провадження № 1-кп/615/182/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000238 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, що офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

1) 05.02.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання;

2) 02.09.2022 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.152, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі;

3) 30.08.2023 Яворівським районним судом Львівської області за ч.4 ст.407, ч.4 ст.70 КК України на 6 років 1 місяць позбавлення волі, 09.10.2023 звільнений за відбуттям строку покарання;

4) 21.10.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, з 03.09.2024 відбуває покарання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив корисливі злочини за наступних обставин.

В умовах воєнного стану, в березні 2024 року в обідній час, встановити точну дату та час не представилось можливим, ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_6 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього раптово виник єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, визначивши предметом злочинного посягання каблучку зі сплаву золота 583 проби із вставкою з недорогоцінного каменя, загальною вагою 2,09 грам. Реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, з полиці шафи в спальній кімнаті викрав вказану каблучку, вартістю 4898,96 грн., після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, в липні 2024 року в денний час доби, встановити точну дату та час не представилось можливим, ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_6 знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, маючи вільний доступ, діючи повторно, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з полиці шафи в спальній кімнаті викрав грошові кошти в сумі 700 доларів США, після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину та цивільний позов визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що познайомився із ОСОБА_6 , почали зустрічатися, якийсь час проживали разом, тобто перебував в приміщенні зі згоди потерпілої. Оскільки гравець, потрібні були гроші, тому в березні 2024 року, коли її не було вдома, викрав каблучку, яку здав до ломбарду, а виручені кошти витратив на ігрові автомати. В липні 2024 року знову викрав 700 доларів США, які здав в пункт обміну валют, а виручені кошти на ігрові автомати. Знав, що викрадене майно цінне для потерпілої, що завдасть їй моральної шкоди, але через ігрову залежність не зміг себе перебороти. Зобов`язався не турбувати потерпілу, відшкодувати завдані матеріальні та моральні збитки. Засуджує свій вчинок.

Потерпіла пояснила, що ОСОБА_6 донька, проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , але вона є власником викраденого майна. Каблучку подарувала мама в 2022 році, після її смерті передала донці для зберігання як родинну реліквію. Окрім того, через військовий стан відкладали гроші, накопили збереження в сумі 700 доларів США, які також передала донці для збереження, так як вона проживає в більш безпечному місці. Після нового року дізналася, що донька зустрічається з ОСОБА_3 , деякий час проживав у неї в орендованій квартирі. Після виявлення крадіжки попросила залишити квартиру. Спочатку виявили крадіжку грошей разом з донькою, яка побачила серпантин на кріслі із коробки, де зберігалися гроші. Коли дістали коробку, замість грошей побачили сувеніри. Обручку донька шукала раніше, але не знайшла, повідомила їй не одразу. Коли побачили сувеніри, зателефонувала ОСОБА_3 , попросила повернути те, що забрав, на що він відповів, що нічого не брав. Але окрім нього доступу до квартири ніхто не мав. Одного разу донька давала йому ключі на прохання взяти якісь речі, після чого пропав. Підтримала позовні вимоги повністю.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №63 від 14.08.2024, ринкова вартість каблучки із сплаву золота 583 проби із вставкою з недорогоцінного каменю загальною вагою 2,09г з урахуванням зниження якості від зносу станом на дату вчинення злочину складала 4898,96 грн.

Враховуючи, що показання обвинуваченого послідовні, об`єктивні, що він визнав свою вину та цивільний позов повністю, щиро розкаявся, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК крадіжки, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинені повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових правопорушень враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів.

Із досліджених даних про особу, ОСОБА_3 за місцем проживання в м. Валки характеризується формально позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався, письмові та усні скарги, заяви та повідомлення до міської ради не надходили. За місцем реєстрації в м. Харків проживає разом зі своєю родиною, сварок із сусідами або членами сім`ї не вчиняв. Зі слів сусідів спиртними напоями не зловживає, наркотичні або психотропні речовини не вживає, громадський порядок не порушує. Компрометуючі матеріали в поліції відсутні. На обліку ХОЦЗ як безробітний не перебуває. Зі слів офіційно не працює, готовий мобілізуватись до лав ЗСУ після вступу вироку в законну силу. На військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває, з 27.05.2014 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_2 як солдат запасу. 15.08.2016 виключений у зв`язку з призовом на військову службу за контрактом. По теперішній час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, на військовий облік військовозобов`язаних не став. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Неодноразово судимий за корисливі злочини з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про кримінальну направленість особи.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст.67 КК, суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, сприятиме його перевихованню.

Із вироку Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024, ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК, на 5 років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_3 вирішено рахувати з моменту ухвалення вироку 21.10.2024. Згідно ст.72 КК України до строку покарання зараховано строк його попереднє ув`язнення з 03.09.2024 по 20.10.2024 включно з розрахунку день за день. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Вирок суду набрав законної сили 22.11.2024 та звернутий до виконання.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. В цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені правові норми, суд вважає необхідним призначити остаточне покарання ОСОБА_3 із застосуванням ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши в цей строк відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 з урахуванням положень ст.72 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в сумі 32898,96 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст.129 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Враховуючи, що ОСОБА_3 визнав розмір заявленої потерпілою матеріальної та моральної шкоди, з урахуванням ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, тому цивільний позов слід задовольнити.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат в кримінальному провадженні за проведення судової експертизи, суд, виходячи з положень ст.124 КПК України, вважає необхідним покласти на обвинуваченого.

Речові докази відсутні.

На виконання вимог ст.374 КПК України, враховуючи визначену міру покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.368,370,371,373-374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяця.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 4 місяця.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання з урахуванням ст.72 КК України частину відбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2024.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_3 застосувати у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення судової експертизи №6393 від 14.08.2024 в розмірі 1514,56 грн. на рахунок Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 32898,96 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1