419/2322/17
1-в/465/576/24
У Х В А Л А

Іменем України

01.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників:

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , про звільнення від відбування покарання у виді штрафу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, на підставі ст. 80 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Франківського районного суду м. Львова надійшло указане клопотання, про звільнення від відбування покарання у виді штрафу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, на підставі ст. 80 КК України.

Клопотання мотивоване набранням вироком законної сили 27.09.2017 та закінченням строків давності його виконання 27.09.2019, який не зупинявся та не переривався.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав, просив його задовольнити. Присутній у судовому засіданні прокурор не заперечував з приводу задоволення клопотання. Засуджений у судове засідання не з`явився.

Дослідивши подання, заслухавши думку присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши особову справу засудженого, суд дійшов такого висновку.

Вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.08.2027 у справі №419/2322/17 (провадження 1кп/419/309/2017), затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 10.07.2015 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначено йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень (а.с. 2-3).

Початком перебігу строку давності, котрий підлягає установленню, у порядку ст. 80 КК України, є день набрання чинності обвинувальним вироком (ухвала Верховного Суду України від 09.07.2009 у справі № 5-1316км09).

Якщо обвинувальний вирок не приведений у виконання не з вини засудженого, то такі дії не можна кваліфікувати, як ухилення від відбування покарання (ухвала ВССУ від 15.11.2012 року у справі № 5-4904км12).

Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.08.2027 набрав законної сили 27.09.2017 (а.с. 3). Тобто 27.09.2019 закінчився строк давності виконання указаного обвинувального вироку.

Відповідно до вимог ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_6 , у зв`язку із несплатою ним штрафу, завідувач сектору Шевченківського РС Львівського МВ з питань пробації звертався до Новоайдарського районного суду Луганської області із поданням про заміну несплаченої суми штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 10200 грн. на інше покарання.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.04.2018 відмовлено у задоволенні подання, з посиланням на відсутності підстав для заміни покарання, оскільки ст.476 КПК України визначено порядок дій, які необхідно здійснити у випадку невиконання угоди (а.с. 6-8).

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 ОСОБА_6 розстрочено виплату штрафу в розмірі 10 200 грн на десять місяців зі сплатою платежів в рівних частках в розмірі 1020 грн. (а.с. 68-69).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 21.11.2022 у справі № 754/17643/21 (провадження № 51-2206км22), у якій враховано висновки Верховного Суду України у постанові від 24 грудня 2015 року (справа № 5-324кс15) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вказав на таке.

Статтею 80 КК передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема у строк 2 роки в разі засудження до покарання, менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Указана стаття кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа цього виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, що виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, ч. 3 ст. 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

У частині ч. 4 ст. 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст.80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З урахуванням зазначеного, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, суд виходить із того, що несплата засудженим суми штрафу не свідчить про ухилення ним від відбування такого покарання.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України не притягувався, матеріали його особової справи не містять даних про його ухилення від відбування покарання, призначеного вироком від 27.09.2017, а тому відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 3 ст. 80 КК України.

На час вчинення нового кримінального правопорушення (21.07.2020), з ухваленням 22.01.2021 Галицьким районним судом м. Львова обвинувального вироку суду у справі № 461/7231/20 (кримінальне провадження № 0000159 від 30.07.2020) у ОСОБА_6 закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, що також не дає підстав для переривання перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування ч. 4 ст. 80 КК України.

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді штрафу за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 28.08.2017 у справі №419/2322/17 на підставі ст. 80 КК України

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04.11.2024.

Суддя: ОСОБА_1