ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2668/24 Справа № 183/7408/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000055 від 25 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за вбивство, вчинене через необережність, при таких обставинах.

24 квітня 2023 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 знаходився поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_10 . В цей час між ним та раніше йому знайомим ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив, як до нього наближається ОСОБА_11 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Не бажаючи спілкуватись із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 різко повернувся до нього та, виявляючи протиправну недбалість, кулаком правої руки завдав одного удару останньому в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на тверду бетонну поверхню та вдарився об неї потиличною ділянкою голови, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження у виді закритої внутрішньочерепної травми, від яких настала його смерть, що не були спричинені безпосередніми насильницькими діями ОСОБА_7 , а стали наслідком того, що потерпілий після удару останнього впав горілиць на тверду бетонну поверхню та ударився об неї потиличною частиною голови.

Таким чином ОСОБА_7 під час застосування насильства не бажав смерті потерпілому, не передбачав настання смертельних наслідків, однак враховуючи очевидний для нього стан алкогольного сп`яніння потерпілого і його неспроможність утриматися на ногах, повинен і міг передбачити, що від його поштовху потерпілий може впасти і отримати смертельне ушкодження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Вважає призначене ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі надто суворим, оскільки останній вину визнав повністю та щиросердно розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, неодноразово просив в потерпілої вибачення, після нанесення всього одного легкого удару надавав першу домедичну допомогу ОСОБА_11 та його матері щодо доставки до швидкої медичної допомоги. Обставиною, яка обтяжує покарання, враховано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, однак доказів цьому, окрім показів свідків, прокурором не надано, експертизи не проводилося. Вказує на особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки та проживає разом з батьками та неповнолітнім братом, намагається офіційно працевлаштуватися, на теперішній час підробляє неофіційно, вчинив необережний злочин, який не є тяжким. Захисник критично оцінює негативну характеристику обвинуваченого, оскільки надана на підставі відношення потерпілої до обвинуваченого, яка його не пробачила та вважає, що останній мав мотив на скоєння вбивства.

На думку захисника, є всі підстави для застосування ст. 75 КК, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Потерпіла в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 119 КК за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, разом з цим, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

З матеріалів кримінального провадження слідує, обираючи ОСОБА_7 вид і розмір покарання, суд першої інстанції дав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого злочину, виходячи не лише з визначених у ст. 12 КК формальних критеріїв, а й з особливостей конкретного кримінального правопорушення.

Так, суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений, вчинив необережний злочин, який є нетяжким, останній раніше не судимий, вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, яке виразилося в тому, що ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду повністю визнавав свою вину, розповідав про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також в ході судового розгляду декілька разів вибачався перед потерпілою. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, суд врахував, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується негативно.

Так, згідно з довідкою-характеристикою на ОСОБА_7 , останній за час проживання на території Перещепинської міської територіальної громади зарекомендував себе з негативної сторони: не приймає участі в житті громади, неодноразово був помічений у порушенні громадського порядку та законності, веде аморальний спосіб життя, схильний до зловживання алкоголем та вживання наркотичних засобів, письмові заяви, скарги на ОСОБА_7 в міській раді відсутні.

Суд першої інстанції також взяв до уваги думку потерпілої, яка не прийняла вибачення обвинуваченого, наполягала на суворому покаранні, оскільки внаслідок його дій втратила єдиного сина.

За таких обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та усіх обставин у справі, наявності обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання, суд не знайшов підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням с. ст. 69, 75 КК та дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної санкції, передбаченої відповідною частиною статті, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який повністю врахував усі обставини, які впливають на вид і розмір покарання.

Відомості про особу обвинуваченого міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, надання першої допомоги потерпілому та його ставлення до вчиненого, а саме, що він вину визнав, щиро розкаявся, що визнано судом обставиною, яка пом`якшує покарання, а також, що він не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, враховані місцевим судом, що і стало підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної санкції, встановленої ч. 1 ст. 119 КК. У зв`язку з чим відповідні доводи захисника в апеляційній скарзі є непереконливими.

На переконання апеляційного суду, з огляду на обставини провадження, незворотні наслідки, що настали внаслідок дій ОСОБА_7 , у вигляді смерті потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого, звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК не призведе до позитивних змін в його особистості й не створить в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Твердження захисника про відсутність доказів перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом як обставину, яка обтяжує покарання, є неспроможними. Дана обставина зазначена в обвинувальному акті, фактичні обставини в якому повністю визнані обвинуваченим в ході судового розгляду, а також підтвердив факт вживання алкоголю ним у день події, що також підтвердили і інші безпосередні свідків, допитані судом першої інстанції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідають принципу справедливості покарання та його меті - виправлення засудженого та запобігання скоєнню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, вид та розмір покарання, призначені ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення відповідають принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не можуть бути задоволеними.

Обставин, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК, апеляційним судом під час перегляду вироку не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4