Справа № 180/2530/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2024 року за № 0000449 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, неодруженого, із повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який перебуває у штатно посадовій категорії «солдат», який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, остання судимість:

- 21.02.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 4 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. 30.05.2024 звільнений з Шепетівської виправної колонії №98 на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2024 року умовно достроково.

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2024 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2024 року за № 0000449.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який послідовно неодноразово безперервно продовжувався.

Останній раз Указом Президента України № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024.

Відповідно до статей 21-5, 21-6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пункту 26 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", ОСОБА_6 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби, призначеного згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.08.2024 № 233-РС на посаду стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та перебуває у штатно посадовій категорії «солдат».

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2024 №295, солдат ОСОБА_6 стрілець 1 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вважається таким, що не прибув з лікувального закладу, тобто самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 29 вересня 2024 року та відсутній на службі до теперішнього часу.

Поряд з цим, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, проти власності, за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_6 , 16.11.2024 приблизно о 13:00 год. проходив біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив раніше не знайому йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на території вищевказаного домоволодіння. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення будь-якого майна ОСОБА_8 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення будь-якого майна, 16.11.2024 приблизно о 13:00 год. ОСОБА_6 , пройшов до ОСОБА_8 на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де словесно погрожуючи застосуванням фізичної сили, вимагав віддати грошові кошти потерпілої. В ході спілкування з ОСОБА_8 ОСОБА_6 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного часу, відволікаючи останню розмовою, приховуючи свої рухи, непомітно для ОСОБА_6 витягнув з сумки, що була у потерпілої в руках згорток, у якому були замотані грошові кошти в загальній сумі 25300 гривень. В цей час потерпіла ОСОБА_8 побачила згорток у ОСОБА_6 в руках та почала кричати щоб останній віддав грошові кошти, а ОСОБА_6 оцінивши ситуацію, що склалась, усвідомлюючи, що його дії вже не є таємними, вирішив довести злочинний умисел щодо заволодіння майном до кінця, разом з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 в сумі 25300 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

17.11.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілої, свідків, протоколом слідчого експерименту, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, та іншими.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Обґрунтовуючи наявність зазначених вище ризиків, слідчий вказала, що підозрюваному ОСОБА_6 не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, а саме:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілу;

- особиста порука - на адресу СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 , але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання буду такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- застава - прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Всі зазначені обставини свідчать про неможливість запобігти вищезазначеним ризикам шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного.

У судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, просила задовольнити його у повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні відмовився надати покази на підставі ст. 63 Конституції України. Вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, виходячи з наступного.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України та вручене підозрюваному ОСОБА_6 17.11.2024.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000449 від 16.11.2024 року розпочато досудове розслідування по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

17.11.2024 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Також, суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На думку суду, обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою є виправданим.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Підозрюваний є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе. Крім того, ОСОБА_6 не обтяжений соціальними зв`язками, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, житла в м. Марганець не має, та з метою уникнення відповідальності може покинути межі Дніпропетровської області.

ОСОБА_6 знає де мешкає потерпіла та свідки, отже може впливати на них з метою схилення їх до зміни свідчень під час досудового розслідування або судового розгляду.

Підозрюваний маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, вчиняючи тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 фактично самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

Підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного корисливого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що свідчить про продовження існування тих же обставин, які спонукали підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 непрацевлаштований та вчинення вказаних корисливих злочинів є його джерелом одержання прибутку.

Водночас, слідчий суддя під час розгляду клопотання, у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 даного кримінального правопорушення, що є тяжкими злочином, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, негативні характеризуючі данні про його особу, і вважає підозрюваного суспільно небезпечною особою як для суспільства в цілому так і для окремих громадян. Перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність чи ухилитись від органів досудового розслідування та суду. Вважаю, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваним ОСОБА_6 переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, з моменту затримання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити, обравши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, вважаю, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід не визначати розмір застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 115, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2024 року за № 0000449.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави, з моменту фактичного затримання, тобто з 16 листопада 2024 року до 14 січня 2025 року, включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1