Номер провадження: 11-кп/813/1835/24
Справа № 493/1804/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.10.2024 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , дослідивши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 від 19.09.2024 про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації у к/п №0000345 від 21.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

У провадженні апеляційного суду перебувають апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Балтського райсуду Одеської обл. від 26.04.2024, яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас, 08.10.2024 на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову прокурора ОСОБА_4 від 19.09.2024 про відмову у задоволенні його клопотання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації у к/п к/п №0000345 від 21.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до таких висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Системний аналіз вимог Розділу V КПК України («Судове провадження з перегляду судових рішень») дає підстави стверджувати про те, що предметом апеляційного оскарження в суді апеляційної інстанції можуть бути лише судові рішення, постановлені слідчим суддею, судом 1-ої інстанції.

Натомість, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 оскаржує не конкретне судове рішення суду 1-ої інстанції, а постанову прокурора про відмову в задоволенні його клопотання.

Так, порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого та прокурора передбачений вимогами ст. 303 КПК України та Законом України «Про прокуратуру».

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оскаржує рішення суду, а фактично оскаржує постанову прокурора, суддя-доповідач доходить висновку про те, що в даному випадку відсутній предмет оскарження в апеляційному порядку.

Водночас, вимоги чинного кримінального процесуального закону не містять чіткого нормативного врегулювання дій судді-доповідача у разі встановлення відсутності предмету апеляційного оскарження.

Натомість, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

При цьому, на думку судді-доповідача, в подібних випадках слід керуватися положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього кодексу.

Відтак, враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 просить скасувати не рішення суду 1-ої інстанції, а постанову прокурора, вважаю, що до неї, на підставі аналогії закону, необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме - відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути особі, яка її подала разом із доданими матеріалами.

Водночас, апеляційний суд додатково роз`яснює, що з огляду на те, що стадія підготовчого провадження, в рамках якої обвинувачений міг подати скаргу на зазначену постанову минула, обвинувачений не позбавлений можливості подати відповідну скаргу в процесі апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 419, 422, 532, 615 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 від 19.09.2024 про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації у к/п к/п №0000345 від 21.08.2022 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а особою, яка утримується під вартою - протягом цього ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2