Справа №705/5043/24
1-в/705/363/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань подання в.о. начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92» про приведення вироку у відповідність та звільнення від покарання та пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой, АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, який відбуває покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023, яким засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В:

В.о. начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія № 92» звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь відносно засудженого ОСОБА_4 , у якому зазначив про те, що останній відбуває покарання в установі за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок від 13.06.2023 набув чинності 29.08.2023.

Початок відбування покарання: 25.09.2023. Кінець строку відбування покарання 25.10.2027.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вказаним Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2019 рік складав 960,50 грн., тобто два неоподаткованих мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 960,50?2=1921,00 грн.

Згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 засуджений ОСОБА_4 15.02.201 викрав майно на суму 624,64, що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме менше 1921,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2017 рік складав 842,00 грн., тобто два неоподаткованих мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 842,00?2=1684,00 грн.

Згідно з вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 12.11.2018 засуджений ОСОБА_4 21.08.2017 викрав майно на суму 930,30 грн., також 01.09.2017 викрав майно на суму 575,90 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 1684,00 грн.

У зв`язку із викладеним та внесеними змінами виникла необхідність у зверненні до суду з цим клопотанням.

Просять суд вирішити питання щодо приведення вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання та звільнення засудженого від покарання не заперечував, оскільки згідно вироку, за яким ОСОБА_4 відбуває покарання та засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, останнім вчинено ряд крадіжок майна на суму, що не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.

Представник установи в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_5 , у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

У відповідності до приписів ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія № 92» за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023, яким засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України, до цього покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 12.11.2018 року за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання для етапування до установи відбування призначеного покарання. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 не обрано.

У відповідності до розпорядження Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023, вказаний вирок набрав законної сили 29.08.2023.

Згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 ОСОБА_4 15.02.2019 року, близько 19 години 00 хвилин, разом та за попередньою змовою з іншою особою, проникли до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 мали намір викрасти майно на загальну суму 624,64 гривні, але свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені в будинку.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в житло.

Згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 12.11.2018, невідбуту частину за яким, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано до покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023, ОСОБА_4 21.08.2017 року, близько 01.00 години, разом та за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, проник до приміщення літньої кухні, яке належить ОСОБА_6 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав майно загальною вартістю 930 грн. 30 коп.

Він же, 01.09.2017 близько 01.00 год., разом та за попередньою змовою з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, повторно проник до приміщення літньої кухні, яке належить ОСОБА_6 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав майно загальною вартістю 575 грн. 90 коп.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VІ від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення у 2017 році не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2017 дорівнювало 168,40 грн., а у 2019 році не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 01.01.2019 дорівнювало 192,10 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Разом з цим нормами КК України не встановлений мінімальний розмір вартості майна, що є предметом крадіжки та за наявності якого можливе настання кримінальної відповідальності.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 25 Постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Злочинне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, розтрати або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем (статті 185, 190 та 191 КК) слід відрізняти від такого адміністративного правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, на час вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень кримінальна відповідальність наставала в разі, якщо вартість викраденого майна перевищувала у 2017 році 168,40 грн., а у 2019 році 192,10 грн.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 (далі - Закон № 3886-IX від 18.07.2024).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1684,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 842,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2017 році складала 842,00 грн. (1684?50%).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2019 році складала 960,50 грн. (1921?50%).

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно приписів ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За приписами ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 01.01.2017 становить 1684,00 грн. (842,00?2) та на 01.01.2019 становить 1921,00 грн. (960,50?2), а тому суд приходить до висновку, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність яких усунуто законом, оскільки вартість майна, яке він викрав та намагався викрасти, але не довів такі дії до кінця від незалежних від нього підстав, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, по кожному епізоду, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню судом від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 74 КК України, ст. ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, призначеного вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 13.06.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, в зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1