Справа № 715/2112/24
Провадження № 1-кс/715/359/24
У Х В А Л А

08 жовтня 2024 року селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши заяву адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002193 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Глибоцького районного суду перебуває кримінальне провадження № 0002193 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, головуючий суддя по вказаній справі ОСОБА_6 ,

В ході розгляду справи адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив про відвід судді ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що останній не може брати участь у розгляді даного провадження у зв`язку з обставинами, які викликають сумнів у його упередженості. Обґрунтуванням цього є те, що суддя ОСОБА_6 розглядав справу про адміністративне правопорушення №715/1805/24 відносно ОСОБА_4 за ч.1 чт.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП, при цьому останнього визнано винним у вчинені даних правопорушень. Вважає, що дана справа має пряме відношення до кримінального провадження №715/2112/24, оскільки стосується одних і тих же обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали заяву про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що на його думку підстави для відводу відсутні.

Суд, заслухавши думку обвинуваченого його захисника та прокурора, приходить до наступних висновків.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободповинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Положеннями частини 1 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Згідно до частини 1, 2-3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Нормами частини 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями статей 75-76 КПК України, передбачені підстави для відводу судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст. 75, 76 КПК України.

Аргументи захисту у поданій заяві про відвід судді про те, що розгляд справи та прийняте рішення у справі про адміністративне правопорушення у справі №715/1805/24 відносно ОСОБА_4 за ч.1 чт.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП свідчить про наявність сумніву у неупередженості судді ОСОБА_6 суд відхиляє.

Так, судом встановлено, що предметом розгляду у справі про адміністративне правопорушення у справі №715/1805/24 відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП було спроба незаконного перетину кордону та злісна непокора законному розпорядженню працівника прикордонної служби.

Під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, суддею ОСОБА_6 не було надано оцінки діям ОСОБА_4 , щодо пред`явленого йому обвинувачення у кримінальному провадженні, тощо.

Отже, твердження захисту у заяві про відвід судді про те, що сам факт розгляду суддею ОСОБА_6 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП свідчить про наявність сумніву у його неупередженості, є хибним.

При цьому сторона захисту, жодним чином не мотивує чому прийняте рішення у справі про адміністративне правопорушення свідчить про неупередженість судді при розгляді кримінального провадження, яке має зовсім інший предмет доказування.

Тому, заслухавши думку учасників процесу, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді. Обставини зазначені стороною захисту під час судового розгляду заяви про відвід судді не є об`єктивно обґрунтованими та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість судді. Обставини, на які посилається адвокат, не передбачені статтями 75-76 КПК України в якості підстав для відводу судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002193 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - відмовити.

Суддя