Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 643/8803/23

провадження № 51- 3748ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діє також в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 12 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 ,

встановив:

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 червня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діє також в інтересах ОСОБА_6 , про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000186 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цю ухвалу оскаржили в апеляційному порядку.

Суддя Харківського апеляційного суду ухвалою від 12 липня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за їхньою апеляційною скаргою на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подали спільну касаційну скаргу, в якій просять її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно відмовити з огляду на таке.

Частиною 3 статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ч. 4 ст. 314 КПК України ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційне оскарження судового рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта, вказаною нормою не передбачено.

Так, Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 червня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000186 стосовно ОСОБА_7 .

Потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначену ухвалу оскаржили в апеляційному порядку.

Частинами 1, 2 статті 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394цього Кодексу.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК України, дійшов висновку про те, що ухвала Московського районного суду

м. Харкова від 26 червня 2024 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Харківського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 12 липня 2024 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , відсутні, томуу відкритті касаційного провадження за їхньою спільною касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити потерпілій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , у відкритті касаційного провадження за їхньою спільною касаційною скаргоюна ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 12 липня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3