У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатсьаої області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/757/24

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001175 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001175, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 червня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії покладених обов`язків на обвинуваченого, в якому він просить продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків строком на 2 місяці.

11 червня 2024 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в незаконному переправленні осіб через державний кордон України вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внести заставу в розмірі 121 120 гривень, яку було внесено та відповідно покладено на нього обов`язки визначені вказаною ухвалою на строк до 11.08.2024.

У звязку із внесенням застави, на ОСОБА_5 покладено обовязки у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України.

26.06.2024 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області .

Враховуючи, що строк дії обовязків на даний час спливає, а ризики які були підставою для їх застосування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні строку дії обов"язків.

Крім того на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_7 , у якому вона просить скасувати ареш накладений на транспортний засіб «Volkswagen» моделі «Passat» номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , посилається на те. що вона є власником вказаного транспортного засобу, арешт порує її права як власника . відсутність вказаного транспортного засобу суттєво впливає на її нормальне життя. Крім того зазначає, що їй нічого небуло відомо, щодо незаконних дій ОСОБА_5

25 липня 2024 року в підготовчому судовому засіданні:

-прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити, щодо клопотання власника майна про скасування арешту на майно заперечви;

-захисник ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання, просив справу призначити до судового розгляду по суті, разом з тим просив задовольнити клопотання подане ОСОБА_8 , про скасування арешту на транспортний засіб «Volkswagen» моделі «Passat» номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

-обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На виконання вказаних вимог стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку дії обов"язків відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки, з передбачених статтею 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч. 4 ст. 202 КПК України визначено, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 6 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, КПК України визначено, що розгляд питання про продовження дії обов`язків здійснюється в порядку, передбаченому ст.199 КПК України для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, на даний час не відпали і продовжують існувати.

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого від суду з позиції практики Європейського суду з прав людини, суд зазначає, що даний ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується та суворості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу ОСОБА_5 . Відтак, на думку суду, є велика вірогідність того, що під важкістю відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду. Разом з тим, оцінюючи ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує, що їх показання є ключовими та мають істотне значення для провадження, які під тиском обвинуваченого можуть змінити показання, а тому даний ризик також не відпав.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що судове провадження не завершене, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та не допитано свідків.

Вказані обставини, на думку суду, переконливо свідчать, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано у судовому засіданні, такі ризики не зменшилися і виправдовують запобіжний захід у вигляді застави, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти спробам вчинити вказані дії.

Таким чином, оскільки судове провадження не завершено, з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, даних про його особу, існуючих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає до задоволення, а строк дії покладених обов`язків продовженню.

Щодо клопотання про скасування арешту на майно суд зазначає наступне.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

У частині 1 статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 20.06.2024 року у справі № 308/9418/24 на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat», номерний знак НОМЕР_3 , із забороною власнику, володільцю чи користувачу даного майна відчужувати, розпоряджатися та користуватися таким.

Положеннями ч.1 та ч.4 ст.174 КПК України визначено, що клопотання про скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином, правом на вирішення питання про скасування арешту майна закон наділяє слідчого суддю або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, а також прокурора, але тільки у випадку закриття саме ним кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Як слідує зі змісту ухвали слідчого судді від 20 червня 2024 року, підставою для накладення арешту була необхідність збереження речових доказів по справі.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд виходячи з вимог ст.174 КПК України, приходить до висновку, що подане ОСОБА_7 клопотання підлягає до часткового задоволення, а арешт накладений, ухвалою слідчого судді на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat», номерний знак НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним транспортним засобом, слід скасувати.

За таких обставин, подане ОСОБА_7 клопотання підлягає до часткового задоволення.

Крім того, суд розглянув питання про призначення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001175 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, до судового розгляду, та зазначає наступне.

Підстав для закриття кримінального провадження згідно ст.284 КПК України та зупинення кримінального провадження немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до ст.291 КПК України, копії обвинувального акту вручено обвинуваченому, направлені до суду прокурором інші матеріали, також відповідають вимогами КПК України.

Підстави для прийняття судом рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України відсутні.

Порушень вимог КПК України, що регламентують порядок розслідування справ не виявлено.

Інших клопотань учасники кримінального провадження у відповідності до ст.315 КПК України не заявляли, не заперечують щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання про можливість призначення судового розгляду, суд вважає, що наявні достатні підстави для призначення судового розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які на нього покладено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2024, строком на 2 місяці, тобто до 25 вересня 2024 року включно а саме:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Клопотання власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2024 року у справі № 308/9418/24 на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat», номерний знак НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_9 в частині права користування.

Передати автомобіль марки марки «Volkswagen», моделі «Passat», номерний знак НОМЕР_3 власнику майна ОСОБА_9 з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу.

Попередити ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України. Призначити кримінальне провадження №0001175 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України - до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (м.Ужгород, вул. Загорська, 53) на 02 серпня 2024 року об 11 год. 00 хв.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали було виготовлено та оголошено 29.07.2024 року о 16 год. 40 хв.

Суддя ОСОБА_1