ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0000961 від 16.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Копани, Дубенського району, Рівненської області, одруженого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, стрільця-снайпера механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , головного сержанта, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю: прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 серпня 2023 року №248 (по стройовій частині) головного сержанта ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, вважається таким, що посаду стрільця-снайпера механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен громадянин зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Під час проходження військової служби головний сержант ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N548-XIV від 24 березня 1999 року, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно п. 1 до Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07 червня 1992 року №2471-701 «Про право власності на окремі види майна», боєприпаси (крім боєприпасів до мисливської, спортивної зброї) не можуть перебувати у власності громадян.

Згідно пунктів 3, 21, розділу Х «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», яка затверджена Наказом Міністерства оборони України №440 від 17 серпня 2017 року, трофейне майно здобуте під час ведення Збройними Силами воєнних дій повинно обліковуватися в службах забезпечення органів військового управління за окремими обліковими регістрами. Приймання трофейного майна, зібраного в районах бойових дій, здійснюється комісією військової частини з оформленням акта приймання-передачі військового майна, який складається по кожному виду майна у двох (трьох) примірниках.

Головний сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, обіймаючи посаду стрільця-снайпера механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання і зберігання бойових припасів, достовірно знаючи, що трофейне майно підлягає здачі до військової частини для його постановки на облік у військовій частині, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно у серпні 2022 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у зоні проведення бойових дій, поблизу села Роботине, Пологівського району Запорізької області, в районах проведення активних бойових дій шляхом привласнення знайденого незаконно придбав корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» оборонного типу із уніфікованим запалом ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, які належить до бойових припасів, після чого для поставлення на облік у військову частину не здав, правоохоронні органи не повідомив, а навпаки вивіз із зони бойових дій, помістив до салону автомобіля марки «Опель Омега», державний номерний знав НОМЕР_2 , яким користувався та почав їх незаконно зберігати.

У подальшому, 16 квітня 2024 року о 20 годині 30 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Опель Омега» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Цього ж дня, у проміжок часу із 20 години 30 хвилин до 22 години 00 хвилин під час складення поліцейськими взводу №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Рівненській області адміністративних матеріалів ОСОБА_3 дістав із салону автомобіля марки «Опель Омега» державний номерний знак НОМЕР_2 корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» оборонного типу із уніфікованим запалом ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, демонструючи його працівниками поліції, після чого вказані бойові припаси були вилучені працівниками правоохоронних органів.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України, зокрема придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та вказав, що приблизно в серпні 2022 року, перебуваючи на військовій службі за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця-снайпера механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у зоні проведення бойових дій, поблизу АДРЕСА_3 , в районах проведення активних бойових дій, за обставин точно яких не пам`ятає, знайшов корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» оборонного типу із уніфікованим запалом ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, які належить до бойових припасів, після чого для поставлення на облік у військову частину не здав, правоохоронні органи не повідомив, вивіз її із зони бойових дій, та зберігав без передбаченого дозволу на придбання і зберігання бойових припасів, в салоні автомобіля марки «Опель Омега», державний номерний знак НОМЕР_2 , та яку 16.04.2024, близько 20 год., поблизу будинку АДРЕСА_2 він передав працівникам патрульної поліції, а вони її вилучили під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди за його участю. У вчиненому щиро розкаявся, просив не призначати суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

При призначенні покарання, суд, враховує положення статті 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином; обставини його вчинення; обставини, які пом`якшують покарання, яким є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено; особу винного, який раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією статті за якою кваліфікуються його дії, та враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненому, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 124 КПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави 3 786, 40 гривень, витрат на залучення експерта.

Відповідно до ст. 100 КК України, вирішити питання про речові докази.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувати.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, та призначити покарання - позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України, нагляд за ОСОБА_3 звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку, покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3 786, 40 (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок) гривень витрат на залучення експерта.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R із відеозаписом із портативних відеореєстраторів зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ2, які знаходяться у сейф-пакетах експертної служби МВС України №7642979 та №7642978 та перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області передати на потреби Збройних Сил України в особі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1