Провадження № 1-кс/686/9392/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0002472,

встановив:

07 листопада 2024 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про зміну застосованого відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.307 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, посилаючись на те, що підозрюваний не виконував обов`язки, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий, окрім іншого, також зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, виник умисел на умисне, шляхом підпалу, пошкодження закладу швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . З цією метою, він 31.07.2024, близько 21:45 год., прибув до приміщення вказаного закладу, маючи при собі заздалегідь заготовлену пластикову пляшку з легкозаймистою речовиною та дві ганчірки. В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з метою умисного пошкодження вищевказаного приміщення, перебуваючи в безпосередній близькості біля задньої стіни закладу швидкого харчування «Шашличок», використовуючи заздалегідь заготовлену пластикову пляшку, із легкозаймистою речовиною всередині, та дві ганчірки, просякнуті легкозаймистими речовинами, підпалив їх у безпосередній близькості з вищевказаним приміщенням, внаслідок чого, вчинив підпал та пошкодив частину стіни кіоску, орендатором якого є ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки наслідки підпалу помітив випадковий перехожий, у зв`язку з чим пожежу було своєчасно локалізовано. За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 , з метою власної наживи, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме: вимоги ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких, діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, знаючи, що канабіс, відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, (Таблиця 2 Список №1) віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежений, у невстановлений час та місці, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, придбав, у невідомий спосіб, речовину рослинного походження зеленого кольору, що містить у своєму складі небезпечний наркотичний засіб канабіс, який, в подальшому, незаконно зберігав, з метою подальшого незаконного збуту, в квартирі АДРЕСА_3 . В подальшому, 30.08.2024, в ході проведення працівниками Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькі області, у період часу з 07 год. 17 хв. до 12 год. 17 хв., санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено належні ОСОБА_6 електронні ваги для зважування, 26 полімерних пакетів для фасування, дві скляні банки та згорток фольги, з вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено, канабісу, масою, в перерахунку висушену речовину, 159,22 г., 6,97 г., 14,17 г., загальною масою 180,16 г., два засоби для подрібнення, всередині яких знаходилося нашарування з наркотичним засобом, обіг якого обмежено, канабісом, масою, в перерахунку на висушену речовину, 0,0043 г. та 0,031 г., загальною масою 0,0353 г, які ОСОБА_6 умисно, незаконно зберігав за місцем проживання за вищевказаною адресою з метою подальшого збуту. Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс (Таблиця 2 Список №1) віднесено до небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено. За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, та у незаконному збуті наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був небезпечний наркотичний засіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

30 вересня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.307 КК України.

У подальшому, 03.10.2024 ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні при обрані запобіжного заходу, було оголошено рішення суду, у вигляді нічного домашнього арешту, при оголошенні судового рішення, підозрюваному ОСОБА_6 зачитано та роз`яснено його права та обов`язки, які були покладені на нього, згідно з ухвалою, а саме: не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, суду з населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Однак, 23.10.2024 ОСОБА_6 , на вимогу слідчого з`явитися у Хмельницьке районне управління поліції на 13:00 год., не прибув, чим порушив покладений на нього обов`язок, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді.

У подальшому, 25.10.2024 та 28.10.2024, 02.11.2024, 04.11.2024, після 22:00 год., було здійснено перевірку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , останнього не виявлено за місцем фактичного проживання, засіб зв`язку, а саме: мобільний телефон дружини - ОСОБА_8 , вимкнений, тому, місце перебування ОСОБА_6 було не відоме, тим самим, порушив покладенні на нього обов`язки.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, задля уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить змінити раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу, у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інші, більш м`які, запобіжні заходи не будуть достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнення зазначених вище ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0002472, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Встановлено, що Хмельницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002472 від 01.08.2024 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.307 КК України.

30.09.2024 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.307 КК України.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.08.2024 р.; протокол огляду місця події від 01.08.2024 р.; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.08.2024 р.; висновки експертів №СЕ-19/123-24/9409-ФХД від 30.08.2024 р., №СЕ-19/123-24/10918-НЗПРАП від 16.09.2024 р., №СЕ-19/123-24/10890-НЗПРАП від 11.09.2024 р.; протоколи огляду документів від 13.09.2024 р. та від 23.09.2024 р.; протокол огляду речей від 19.09.2024 р.; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2024 р.; протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_7 від 09.08.2024 р.; протоколи допиту свідка ОСОБА_8 від 30.08.2024 р. та від 23.09.2024 р.; протоколи обшуку від 30.08.2024 р.; протокол пред`явлення речей для впізнання від 25.09.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено.

03.10.2024 р., ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, відносно підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано до 27.11.2024 р. запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою; не відлучатися, без дозволу слідчого, прокурора або суду, із населеного пункту, в якому він проживає; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

05.11.2024 р. через ухилення ОСОБА_6 від слідства та неможливістю встановити фактичне місцезнаходження підозрюваного, останнього було, постановою слідчого, оголошено в розшук.

18.11.2024 р. ОСОБА_6 був затриманий, на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2024 р., якою надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, фактичний час затримання: 12 год. 00 хв. 18.11.2024 р.

Факти порушення ОСОБА_6 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2024 р., про які зазначили в судовому засіданні слідчий та прокурор, підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , під час перевірки працівниками поліції дотримання підозрюваним умов відбування домашнього арешту, у нічний час був відсутній за місцем його проживання, на неодноразові виклики до слідчого ОСОБА_6 не з`являвся, у зв`язку із чим, останній, постановою слідчого, був оголошений у розшук.

Санкція ч.2 ст.194 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а санкція ч.1 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, дані злочини класифікуються як тяжкі.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, а також враховуючи факти невиконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та спробу підозрюваного переховуватись від слідства, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час свідки та потерпілий судом не допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме: спочатку, на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

Також, на думку слідчого судді, обставини кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 , зокрема те, що останній підозрюється у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, та у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, та незаконному збуті наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був небезпечний наркотичний засіб, враховуючи, що відсутні відомості про працевлаштування ОСОБА_6 та підозрюваний відмовився повідомляти інформацію про його джерела доходу, дозволяють дійти до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, родину, на утриманні малолітню дитину, також, зі слів ОСОБА_6 , він має захворювання. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про зміну, застосованого відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжких злочинів, а також не стримали від порушення умов застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та від порушення ним обов`язків, покладених при застосуванні цього запобіжного заходу.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_6 , наявність у нього родини, репутацію ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на: ухилення від можливого покарання, шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та здійснювати на свідків і потерпілого незаконний вплив, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб, а також з огляду на те, що покладені при застосуванні цього запобіжного заходу обов`язки підозрюваним не виконувались, що свідчить про наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 , який перебував у розшуку, має намір в майбутньому виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Застосування застави, як основного запобіжного заходу, на даному етапі досудового розслідування, теж неможливе, оскільки при застосуванні такого запобіжного заходу, можливість його виконання відтермінована у часі, за який підозрюваний, не ризикуючи втратити заставу, матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, переховуватись від органу досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Враховуючи характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя дійшов до висновку про існування обґрунтованих підстав вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, про які зазначено вище та які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому, застосувати менш суворий запобіжний захід неможливо.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи щодо недоречності зміни відносно ОСОБА_6 застосованого, відносно нього, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також, слідчим суддею відхиляються, як неспроможні, аргументи ОСОБА_6 про те, що він не вчиняв дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування, на всі відомі йому виклики до слідчого з`являвся, комендантську годину не порушував, як і не порушував умов відбування домашнього арешту, та що йому не було відомо про необхідність з`явитися до слідчого, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами кримінального провадження, у яких наявні відповідні рапорти працівників поліції, з фіксацією фактів відсутності ОСОБА_6 за місцем відбування домашнього арешту, до того ж, сам підозрюваний у судовому засіданні повідомив про ту обставину, що він не вважав за потрібне з`являтись до слідчого, у ті час та дату, які були відомі підозрюваному, без супроводу працівників поліції, які, зі слів ОСОБА_6 , зазвичай, його, у разі необхідності, до слідчого супроводжували.

Також, може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , оскільки доказів неможливості утримання підозрюваного під вартою, стороною захисту не надано.

Окрім того, існує Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я. Тому, будь-яких перешкод для проходження лікування ОСОБА_6 , у разі наявності такої потреби, під час перебування його під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку визначеного ст.197 КПК України, а саме до 27 листопада 2024 року включно.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні.

Визначаючи, на підставі ч.3 ст.183 КПК України, розмір застави, вважаю, що застава, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

В разі внесення застави, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн., підозрюваний ОСОБА_6 буде зобов`язаний прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Застава, визначена у ближче до мінімального розміру, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197, 200 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосований відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - змінити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 27 листопада 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 27 листопада 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя