Справа №639/6777/24
Провадження №1-в/639/637/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова клопотання про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, засудженого:

- 10.09.2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 205-1 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 04.08.2022 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 15.04.2024 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 14.06.2024 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185,ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироків до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

У клопотанні ОСОБА_4 посилається на те, що він засуджений вироками суду за вчинення крадіжки, шахрайства та замаху на крадіжку, при цьому сума спричиненої шкоди є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії не є кримінально караними.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, які наразі не є кримінально караними та відповідно приведення вироків відносно засудженого у відповідність до нового закону №3886-ІХ.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно:

станом на 01.01.2021 року становило 2270 грн.;

станом на 01.01.2022 року становило 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 25.04.2022 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, намагаючись завдати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1223.25 грн.

Крім того, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 15.09.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1150 грн.

Також, вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185,ч.ч. 1, 4 ст. 70КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 :

30.07.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4300 грн.;

03.10.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, намагаючись завдати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4613.94 грн.;

14.10.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, намагаючись завдати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3916.80 грн.;

25.10.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1832,50 грн.;

13.11.2021 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, намагаючись завдати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 608 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року, за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року та за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 за епізодом від 25.10.2021 завдав матеріальну шкоду потерпілим на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння відповідних злочинів, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що вартість майна за епізодами замаху на крадіжку від 03.10.2021 (4613.94 грн.) та від 14.10.2021 (3916.80 грн.) та розтрати чужого майна, яке було ввірене особі від 30.07.2021 (4300 грн.), за які ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024, перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також, що покарання призначається судом за статтею (частиною статті) КК України, а не за окремі епізоди, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаним вироком за ч.1 ст. 191, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відсутні.

Водночас, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року, суд вважає необхідним привести вирок Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 року до вимог КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ст. 74 ч.2 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України та вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 за ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_4 засудженим:

- за ч.1 ст.191 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці, без застосування ч.4 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1