Провадження № 1-кп/646/1201/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001688 від 14.07.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, який спливає 09.12.2024 року, посилаючись на те, що, ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ст.177КПК України продовжують існувати, а саме: переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документі, що має значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу, може призвести до тяжких наслідків.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник заперечували щодо задоволення клопотання, вказуючи, що ризики, наведені прокурором, нічим не підтверджені та не доведені, а тому є декларативними, обвинувачений не має наміру впливати на свідків, та не може знищити або спотворити будь-яку з речей, що має доказове значення, оскільки всі докази уже перебувають у розпорядженні органу досудового розслудвання, адвокат також наголосив, що тяжкість покарання не може бути єдиним чинником для продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, та просив визначити розмір застави.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16 липня 2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 11.09.2024 року, без визначення розміру застави. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06.09.2024 р. запобіжний захід відносно ОСОБА_5 продовжено до 15.10.2024 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11.10.2024 р. запобіжний захід відносно ОСОБА_5 продовжено до 09.12.2024 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За положеннями ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу, відповідно до яких запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. Так, за змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, підстави продовження запобіжного заходу обвинуваченим обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не зникли, існування яких підтверджено під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не має настільки міцних соціальних зв`язків ані у місці зареєстрованого проживання, ані у місці несення військової служби, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_5 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від суду. Крім того, свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, з якими обвинувачений проходить військову службу, а отже є обізнаним щодо їх особистої ситуації, а також знаходиться з ними в одному місці дислокації підрозділу. Ці обставини, з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості, свідчить про ризик незаконного впливу на свідків з метою надання показань на користь обвинуваченого.

На переконання суду, існування ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст.177 КК України знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором належним чином не обґрунтовані та не доведені, а вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурором обґрунтований виключно статусом обвинуваченого ОСОБА_5 який є військовослужбовцем.

Також, при вирішенні клопотання враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Судом вивчалося питання можливості застосування до обвинуваченого іншого, не пов`язаного з триманням під вартою, запобіжного заходу. Проте, з огляду на всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, такий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим процесуальним ризикам та гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки ступінь ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, є високим.

Щодо вимоги захисника визначити розмір застави, суд, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України,а також, те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який призвів до тяжких непоправних наслідків у виді смерті особи і за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, враховуючи вік обвинуваченого, сімейний стан, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_5 в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для його визначення.

Враховуючи вищевикладене є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.177,178,183, 314-317 КПК України,суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 01 лютого 2025 року (включно).

Строк дії ухвали до 01 лютого 2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1