ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/499/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2043/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 2, 3 ст. 185,
ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 21 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинувальними актами, внесеними до ЄРДР за № 0000504 від 19.04.2019 за частиною 2 статті 187 КК України, за № 0000291 від 06.03.2019 за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 187 КК України, за № 0000034 від 09.01.2019 за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21 серпня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.10.2024, без визначення застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід на інший, що не пов`язаний із триманням під вартою. Апеляційні вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що під вартою перебуває більше 5 років, за цей час ризики, на які посилається прокурор втратили свою актуальність. Оскаржувана ухвала не містить обгрунтування потреби у продовженні строку тримання під вартою. На користь звільнення з-під варти свідчить наявність місця реєстрації, постійного місця проживання, відсутність спроб ухилення від правосуддя.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила підстави для її часткового задоволення з огляду на наступне. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, дані про особу обвинуваченого, погодився з доводами прокурора, що продовжують існувати ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, та вважав, що застосування на даний час до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України та враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Дані, що характеризують обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, наразі обвинувачується у вчиненні кількох корисливих кримінальних правопорушень, об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, у зв`язку із чим підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не вбачається. Обставин, які б виключали можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, та вказували на наявність в останнього міцних соціальних зв`язків судом апеляційної інстанції не встановлено та стороною захисту під час апеляційного перегляду ухвали суду від 21.08.2024, не доведено. Одночасно суд апеляційної інстанції приймає до уваги посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на тривалість строку його перебування під вартою, а саме більш ніж п`ять років та те, що злочин ним були вчинені у неповнолітньому віці. З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом поряд із триманням під вартою, який вже неодноразово був продовжений, не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з посиланням на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного проти життя особи. Дійсно, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Як вбачається зі змісту обвинувальних актів, ОСОБА_6 , окрім кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185, частини 1 статті 357, частини 2 статті 186 КК України обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, тобто у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Не зважаючи на те, що обвинуваченому інкриміновано вчинення злочину із застосуванням насильства, невизначення судом застави з урахуванням пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України віднесено до дискреційних повноважень суду та з урахуванням конкретних обставин справи, суд не позбавлений процесуальної можливості визначити такий альтернативний запобіжний захід. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 повідомив суду апеляційної інстанції, що обвинувачений перебуває під вартою з квітня 2019 року, про що зауважує і обвинувачений у апеляційній скарзі. З огляду на встановлені обставини, те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинів у неповнолітньому віці, тривалість судового провадження в суді першої інстанції та строк перебування обвинуваченого під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідним поряд із триманням під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Визначаючи розмір застави, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Враховуючи обставини, що встановлені органом досудового розслідування, які викладені в обвинувальних актах, кількість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх тяжкість, суд апеляційної інстанції вважає, що застава у межах, визначених пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України на даний час не здатна забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, та визначає заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не перешкоджає в подальшому перегляду судом першої інстанції вказаного розміру застави за наявності відповідних клопотань. Саме перспектива втрати застави у випадку неявки обвинуваченого у судове засідання чи недотримання інших процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання переховуватися від суду. Крім того, з огляду на тривалість судового провадження в суді першої інстанції необхідно звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України. Враховуючи встановлені обставини, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині невизначення застави.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 21 серпня 2024 року змінити в частині невизначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, які необхідно внести на наступні реквізити: Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ Код банку отримувача (МФО): 820172 Рахунок отримувача: UA0085314 Код ЄДРПОУ суду: 42261368. У разі внесення суми застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; - утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Відповідно до вимог статті 182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави. Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені. Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України. Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: