Провадження № 1-кс/201/4476/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання начальника Попаснянського відділу Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 24.01.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхні Апочки Советського району Курської обл. РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_3 ( у режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 24.01.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування наданого клопотання прокурор вказує, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 24.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом добровільного обрання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до статей 1-3, Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Статтею 5 Конституції України передбачено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст. 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

У преамбулі до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міститься вказівка на те, що вказаний Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Частиною четвертою статті 10 вказаного Закону передбачено, що порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Зокрема, порядок проведення виборів у представницькі органи державної влади та місцевого самоврядування встановлений Виборчим кодексом України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Таким чином, Конституцією України гарантується місцеве самоврядування в Україні, яке діє у відповідності до Основного Закону та інших нормативних актів, зокрема, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що закріплює та регулює систему, повноваження та порядок утворення органів місцевого самоврядування. Утворення інших державних органів чи органів місцевого самоврядування всупереч вказаним нормативних актам визнається протиправним, а такі органи незаконними.

В порушення цього, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на окупацію частини території України, зокрема, всієї території Луганської області з подальшим підпорядкуванням її утвореним всупереч законодавства України органам влади так званої «Луганської народної республіки» та подальшого входження цієї території у склад Російської Федерації у вигляді нового суб`єкта, порушуючи норми міжнародного права та існуючі домовленості щодо кордонів Російської Федерації та України, як незалежних держав, всупереч п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), президент РФ, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02.03.2022 та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що Російська Федерація вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024) із затвердженням відповідними Законами України.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 територію Сєвєродонецького району Луганської області, у тому числі, територію м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області віднесено до території України, тимчасово окупованої Російською Федерацією з 03.07.2022.

З часу окупації території Луганської області, з метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» на окупованій території Луганської області, виконання на вказаній території завдань, що ставляться представниками РФ та самопроголошеної «лнр», узурпації владних повноважень, розпорядження ресурсами вказаних територій, розпочався процес утворення не передбачених законодавством України всупереч положенням Конституції України, Виборчого кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органів місцевої влади та наділення їх повноваженнями і функціями, властивими органам місцевого самоврядування.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, указом так званого (мовою оригіналу) «главы Луганской Народной Республики» від 25.11.2014 № 51/1/01/11/14 утворено та організовано роботу незаконних органів влади. Зокрема, після окупації м. Лисичанськ Луганської області, вказаний указ доповнено змінами, згідно з якими, утворено та організовано роботу так званої (мовою оригіналу) «администрации города Лисичанска Луганской Народной Республики».

У подальшому прийнятий закон «лнр» (мовою оригіналу) «Об образовании на территории Луганской Народной Республики городских округов и муниципальных округов, установлении их границ» від 13.03.2023 № 428-ІІІ, яким утворено адміністративно-територіальне утворення (мовою оригіналу) «муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики».

Далі, відповідно до закону «лнр» (мовою оригіналу) «О наименовании органов местного самоуправления вновь образованных муниципальных образований, численности и сроках полномочий депутатов представительных органов вновь образованных муниципальных образований» від 30.03.2023 №431-ІІІ, на території окупованого м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області утворено незаконний орган, покликаний виконувати властиві органу місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, а саме (мовою оригіналу): « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та встановлено чисельність так званих (мовою оригіналу) «депутатов представительных органов первого созыва вновь образованных муниципальных образований, избираемых на муниципальных выборах города Лисичанск» у кількості 25 осіб та встановлено строк повноважень вказаного органу 2 роки.

У подальшому на окупованій території Луганської області незаконним керівництвом так званої «Луганської народної республіки» оголошено про намір провести незаконні вибори в утворені незаконні органи місцевої влади, серед яких (мовою оригіналу) «Совет городского округа муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», проведення яких заплановано з 8 по 10 вересня 2023 року.

Громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території окупованого м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, усвідомлюючи, що вказаний орган утворено незаконно, тобто, всупереч чинному законодавству України, будучи обізнаним про військову агресію з боку Російської Федерації відносно України, захоплення збройними силами РФ та незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської народної республіки» території Луганської області, усвідомлюючи наслідки, що мають настати внаслідок його обрання до складу вказаного органу та бажаючи їх настання, діючи умисно, переслідуючи особисті мотиви, висловив добровільне бажання бути обраним так званим (мовою оригіналу) «депутатом ІНФОРМАЦІЯ_2 », внаслідок чого була включена у списки кандидатів на вказану посаду від всеросійської політичної партії (мовою оригіналу) «Единая Россия».

Як наслідок, за результатами проведених незаконних виборів на окупованій території Луганської області, що відбулись з 8 по 10 вересня 2023 року відповідно до порядку та правил, затверджених законодавством Російської Федерації та так званої «Луганської народної республіки», громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був обраний так званим (мовою оригіналу) «депутатом ІНФОРМАЦІЯ_2 » від всеросійської політичної партії (мовою оригіналу) «Единая Россия».

У подальшому, 19 вересня 2023 року, відбулась перша сесія першого скликання так званого (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому прийняте рішення № 1 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «О признании правомочным состава ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким вказаний незаконний орган визнано обраним, та правомочним виконувати свої повноваження, починаючи з 19 вересня 2023 року.

Надалі на голосування перед так званими «депутатами», до складу яких увійшов ОСОБА_4 , та який приймав участь у голосуванні, ставились питання, пов`язані з порядком, повноваженнями та організацією роботи вказаного незаконного органу влади, за результатами яких були прийняті ряд рішень, зокрема: рішення № 2 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об утверждении Временного порядка работы ІНФОРМАЦІЯ_2 »; рішення № 3 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об избрании председателя совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», рішення № 4 від 19.09.2023 (мовою оригіналу): «Об избрании заместителя председателя совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», рішення № 5 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об утверждении положения о постоянных комиссиях совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», рішення № 6 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об образовании постоянных комиссий совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики», рішення № 7 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об избрании председателей и заместителей председателей постоянных комиссий ІНФОРМАЦІЯ_2 », рішення № 8 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_3 правами юридического лица», рішення № 9 від 19.09.2023 (мовою оригіналу) «Об утверждении положения о муниципальных нормативных правовых актах городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск Луганской Народной Республики» та інших, чим було завершено процедуру формування всупереч законодавству України вказаного незаконного органу влади.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як представника зазначеного незаконного органу влади (так званого «депутата»), рішенням (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_5 » № 6 від 19.09.2023 було обрано до складу (мовою оригіналу) «постоянной комиссии по социально-экономическому развитию и вопросам жилищно-коммунального хозяйства правовой политике и связям с общественностью», що діє у його складі.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) повідомленням про вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, а саме, добровільне обрання його на посаду у незаконно утвореному органі влади на тимчасово окупованій території, а саме, т.зв. «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр» (мовою оригіналу);

2) протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 06.09.2024, який пояснив, що його особисто відомо про обрання ОСОБА_4 «т.зв. «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр»;

3) протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.09.2024 за участю свідка ОСОБА_6 , який впізнав ОСОБА_4 ;

4) протоколом огляду публікації у мережі Інтернет від 06.09.2024 за участю свідка ОСОБА_6 , а саме, публікації про засідання сесії т.зв. «депутатов совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр» (мовою оригіналу), де свідок вказав на особу, яку впізнав як ОСОБА_4 ;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 12.09.2024, яка пояснила, що їй особисто відомо про обрання ОСОБА_4 т.зв. «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр»;

3) протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.09.2024 за участю свідка ОСОБА_7 , яка впізнала ОСОБА_4 ;

4) протоколом огляду публікації у мережі Інтернет від 12.09.2024 за участю свідка ОСОБА_8 , а саме, публікації про засідання сесії т.зв. «депутатов совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр» (мовою оригіналу), де свідок вказала на особу, яку впізнала як ОСОБА_4 ;

5) протоколом огляду від 07.03.2024 інформації в мережі інтернет, якою підтверджено обрання ОСОБА_4 т.зв. «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр»;

6) протоколом огляду від 07.03.2024 інформації в мережі інтернет, якою підтверджено обрання ОСОБА_4 т.зв. «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр»;

7) іншими доказами.

При цьому, встановлені достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 на час початку досудового розслідування у кримінальному провадженні перебував та на теперішній час продовжує перебувати на тимчасово окупованій території міста Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 297-2 КПК України відомостями та доказами, які свідчать про перебування підозрюваного ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, є:

1) інформація з Державної прикордонної служби №19-718418-24вих від 31.01.2024, відповідно до якої починаючи з 11.05.2019 ОСОБА_4 державний кордон України у КПП Державної прикордонної служби України та (або) лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав;

2) інформація УІАП ГУНП в Луганській області від 31.01.2024, відповідно до якої, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався;

3) лист Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 29.02.2024 №4/916-31, відповідно до якого, у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація стосовно ОСОБА_4 відсутня;

4) вищезазначені протоколи огляду інформації, розміщеної у мережі інтернет, відповідно до яких, ОСОБА_4 був обраний так званим «депутатом совета городского округа муниципального образования городской округ город Лисичанск лнр», а також прийняв та приймає активну участь у діяльності вказаного незаконного органу та інших заходах у якості «депутата»;

5) підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, тимчасово не працюють ВПЗ у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, ВПЗ, які зруйновані внаслідок цього, та ВПЗ, що розташовані на території, що тимчасово окупована ворогом.

Так, враховуючи збройну агресією Російської Федерації, введенням воєнного стану в Україні, окупацією АДРЕСА_1 , наявністю підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває на вказаній території, та неможливість вручити повістку про виклик особи в інший спосіб, вказані виклики були розміщені з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме:

1) 21.09.2024 повістки про виклик на 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» від 21.09.2024 №192 (7852), а на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 20.09.2024;

2) 28.09.2204 повістки про виклик на 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» від 28.09.2024 №197 (7857) та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, у вказаний час та місце громадянин України ОСОБА_4 до прокурора не з`явився, про неможливість прибуття та причини неприбуття не повідомив.

З урахуванням викладеного, на підставі зібраних доказів слідчим за погодженням з прокурором 28.09.2024 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України з урахуванням вимог ч. ч. 1, 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ст. 278 КПК України вжиті заходи щодо належного виклику ОСОБА_4 шляхом опублікування викликів через ЗМІ загальнодержавного розповсюдження для вручення вказаного повідомлення про підозру.

Постановою слідчого від 04.10.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Вжитими заходами, спрямованими на розшук ОСОБА_4 , встановити його місцезнаходження не вдалось, що свідчить про подальше його перебування на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На час звернення до суду з даним клопотанням м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області продовжує перебувати тимчасово окупованою територією України, що підтверджується Розділом ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Лисичанськ Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 297-2 КПК України, повідомляю, що відомостями та доказами, які свідчать про переховування підозрюваного від органів слідства та суду є наступне:

1) підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України;

2) зібрані в ході досудового розслідування докази, зокрема, протоколи огляду публікацій у мережі Інтернет свідчать про перебування підозрюваного ОСОБА_4 саме на території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області та про його активну участь у роботі незаконно утвореного органу влади у якості так званого «депутата Совета городского округа муниципальное образование городской округ город Лисичанск Луганской народной республики»;

3) підозрюваний ОСОБА_4 протягом вересня 2024 року неодноразово викликався до прокурора для проведення слідчих та інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні шляхом опублікування повісток у порядку та спосіб, визначений КПК через ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Разом з тим, на виклики підозрювана не відреагувала, жодного разу до прокурора не з`явилася, про причини та неможливість неявки за вказаними телефонами чи будь-яким іншим способом не повідомила;

4) відсутність будь-яких відомостей про перебування підозрюваного на підконтрольній території України (державний кордон, пункти пропуску з початку збройної агресії не перетинав, у якості внутрішньо переміщеної особи не реєструвався, вжиті заходи з його розшуку результату не принесли);

5) підозрюваний не може не розуміти, що вчинені ним дії є протиправними та тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Вказані обставини в сукупності із зібраними доказами свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів слідства та суду не непідконтрольній території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області.

Враховуючи наведене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України; переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності (ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора, зокрема, не прибув на виклик без поважної причини більше 2 разів, не прибув на виклик слідчого судді); перебуває на тимчасово окупованій РФ території України, наявні достатні підстави для подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 24.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у формі спеціального досудового розслідування.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 297-2 КПК України, слід зазначити, що наразі у кримінальному провадженні відсутня необхідність проведення допиту свідків під час розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчим суддею, зокрема, через те, що свідки перебувають у інших регіонах України у зв`язку з евакуацією з тимчасово окупованої території через активні бойові дії та захоплення окремих територій збройними силами РФ та незаконними збройними формуваннями так званої «ЛНР».

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, у судовому засіданні встановлено, щослідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000070 від 24.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за фактом добровільного обрання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Так, враховуючи збройну агресією Російської Федерації, введенням воєнного стану в Україні, окупацією м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, наявністю підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває на вказаній території, та неможливість вручити повістку про виклик особи в інший спосіб, вказані виклики були розміщені з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: 21.09.2024 повістки про виклик на 25.09.2024, 26.09.2024, 27.09.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» від 21.09.2024 №192 (7852), а на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора 20.09.2024; 28.09.2204 повістки про виклик на 02.09.2024, 03.09.2024, 04.09.2024 у газеті «Урядовий кур`єр» від 28.09.2024 №197 (7857) та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, у вказаний час та місце громадянин України ОСОБА_4 до прокурора не з`явився, про неможливість прибуття та причини неприбуття не повідомив.

З урахуванням викладеного, на підставі зібраних доказів слідчим за погодженням з прокурором 28.09.2024 повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України з урахуванням вимог ч. ч. 1, 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ст. 278 КПК України вжиті заходи щодо належного виклику ОСОБА_4 шляхом опублікування викликів через ЗМІ загальнодержавного розповсюдження для вручення вказаного повідомлення про підозру.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрюваний постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити його точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

Постановою слідчого від 04.10.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1. 2. ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 т. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5, КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Попаснянського відділу Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 24.01.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження №0000070 від 24.01.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 16:30 22.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1