Справа №522/7192/17
Провадження№1-кп/522/1350/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000235 від 27.01.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Конельська-Попівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.06.2006 року Печерським районним судом м.Києва за ст.186 ч.2, 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

-04.09.2008 року Тернопільським міським судом за ст.187 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

-07.04.2012 року Жашківським районним судом Черкаської області за ст.395 КК України до арешту строком один місяць,

-03.03.2016 року Київським районним судом м.Одеси за ст.296 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на три роки, звільнений 03.03.2016 року по відбуттю строку покарання,

-28.12.2018 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на три роки,

-17.10.2023 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 ККУ з випробуванням строком на три роки;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_5

інші учасники кримінального провадження:

потерпілий ОСОБА_8

представник потерпілого - ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИВ:

Маючи не погашену та не зняту судимість за вчинення навмисних злочинів проти власності, ОСОБА_5 повторно вчинив злочини, передбачені ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 ККУ, за наступних обставин.

1.27.01.2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилося в салоні автомобіля марки «Шевроле Лачетті» д.н. НОМЕР_1 та належало потерпілому ОСОБА_8 , переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, за допомогою невстановленого пристрою відкрив вказаний транспортний засіб, проник до салону та таємно викрав з нього майно потерпілого ОСОБА_10 а саме:

-??мобільний телефон марки «Леново 660» в корпусі сірого кольору;

??-планшет «Motorola Zoom» в корпусі чорного кольору;

??-зарядний пристрій «Power Band».

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 10 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у сховище.

2. Крім того, 31.01.2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилося в салоні автомобіля марки «Шевролет Лачетті» д.н. НОМЕР_2 та належало потерпілому ОСОБА_8 , переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, за допомогою невстановленого пристрою почав відкривати двері вказаного автомобілю.

Утім, довести до кінця свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий потерпілим ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України: не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у сховище.

За сукупністю злочинів ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів не визнав у повному обсязі та заперечив свою причетність до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_11 , зазначивши що будь-яких протиправних дій він не вчиняв, а затриманий був незаконно.

Докази, надані стороною обвинувачення:

-Показання потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше не знав. 27.01.17 p. він припаркував свій автомобіль марки «Шевролет Лачетті» д.н. НОМЕР_2 біля магазину, що знаходився у будинку АДРЕСА_3 . Повернувшись через 8 хвилин, звернув увагу, що деякі речі в салоні транспортного засобу лежать не на своїх місцях. При цьому виявив відсутність планшету, павербанку, телефону та ще деяких дрібних речей. Після цього викликав поліцію та написав заяву про злочин. Згодом повернувся на місце злочину та отримав у магазині наявний відеозапис з місця події.

31.01.2017 p. його автомобіль знаходився на парковці біля Лікарні по АДРЕСА_3 . Він перебував поруч і побачив як обвинувачений підійшов до автомобілів і почав смикати ручки дверцят. В цей час центральний замок його автомобіля відкрився, утім він одразу його закрив. Обвинувачений відразу пішов в іншу сторону, після чого він його затримав. Через деякий час прибули працівники поліції. Увесь час обвинувачений тримав руку у кишені, він був у куртці, джинсах та синіх кросівках. Він впізнав його по одягу та обличчю, частину якого бачив на відеозапису, отриманого з камер відеоспостереження. Встановити особу ОСОБА_5 та затримати останнього йому було не складно, оскільки у минулому він працював оперуповноваженим СБУ та має відповідні професійні навики.

- Показання свідка ОСОБА_12 , який є працівником поліції, та в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше не знав. На початку 2017 року під час патрулювання надійшло повідомлення служби 102. Прибувши на місце, вони побачили обвинуваченого, якого затримав потерпілий. При цьому останній повідомив, що декілька днів тому його автомобіль відкрила особа та викрала особисті речі. По відеозаписам він встановив цю особу та затримав. Після цього обвинуваченого затримали та доставили до Шевченківського ВП. Під час огляду у нього знайшли брелок у кармані, при цьому обвинувачений почав кричати шо він йому не належить. На обвинуваченому були одягнуті дві куртки.

-Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2017 року, яка надійшла від потерпілого ОСОБА_8 , в якій останній просив прийняти заходи до невстановленої особи, яка 31.01.2017 року, в період часу між 09.30 та 10.30, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , намагалася заволодіти його майном, просканувавши та відкривши його автомобіль марки «Шевроле Лачетті» д.н. НОМЕР_3 випуску. В подальшому особа була ним помічена, він намагався його наздогнати та через декілька хвилин його затримав. Також потерпілий просив звернути увагу, що вказаний громадянин здійснив крадіжку його майна 27.01. 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 в.

- Рапорт інспектора УПП ОСОБА_13 від 31.01.2017 року, згідно із яким, вказаного дня, під час несення служби в складі екіпажу благо 0307 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_12 , від оператора 102 надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_3 , заявник ОСОБА_8 побачив крадія, який вчинив крадіжко із салону його автомобіля. По прибуття на місце події там знаходився потерпілий і особа, яку він затримав самостійно.

- Протокол затримання від 31.01.2017 року, згідно із яким ОСОБА_5 було затримано 31.01.2017 року об 11 годині в приміщенні Шевченківського ВП Приморського ВП м.Одеси. Під час затримання в нього вилучено мобільний телефон ОСОБА_14 , сім-карти Київстар та Лайф, зв`язка ключів, ніж-метелик, грошові кошти у кількості 77 гривень.

- Протокол огляду предмету від 29.01.2017 року згідно якого, безпосереднім об`єктом огляду являється паперовий конверт, білого кольору. При відкритті конверта виявлено носій електронної інформації у вигляді диску CD-R. Вищезазначений предмет був поміщений у дисковід ноутбуку «Lenovo 345g». При відкритті диску, було виявлено папку в якій знаходяться електронні файли «СН07-4905». При перегляді вказаних електронних файлів, відеоспостереження ведеться з різних камер відео спостереження магазину, на відео запису зображено приміщення магазину по вулиці М.Говорова біля будинку N°10-Б м.Одесі. Відеозапис не супроводжується звуковою фіксацією. В ході перегляду вказаних записів було встановлено, що чоловік, який підходить до автомобіля «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_2 о 13:25, за зовнішніми ознаками схожий на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На електронному файлі «СН04-1903» 27.01.2017 року, о 13:25 ОСОБА_5 підходить до автомобіля «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_4 , відкриває вищевказаний автомобіль шляхом сканеру фірми «Шериф» чорного кольору звідки таємно викрав майно належне потерпілому ОСОБА_8 .. Після чого вийшов із машини, закрив її та зник у невідомому напрямку.

- Висновок судової експертизи №17-1141/33 від 04.04.2017 року телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235, згідно якого наданий на дослідження пристрій (в Висновку ПР1) та пульт до автомобільної сигналізації "SHERIFF-ZX-940" мають однаковий зовнішній вигляд. Наданий на дослідження пристрій не може використовуватись як пульт автомобільної сигналізації "SHERIFF". Наданий на дослідження пристрій знаходиться в непридатному для проведення дослідження стані (перегоріли електронні елементи плати управління, див. Розділ 2 цього Висновку експерта), у зв`язку з чим не є можливим дослідити внутрішню пам`ять наданого пристрою.

- Речові докази:

-плоскогубці, вилучені в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_5 ;

-грошові купюри номіналом 77 гривень, вилучені в ході огляду затриманого ОСОБА_5 ;

-диск DVD-R Verbatium, оглянутий в ході огляду предмету від 02.02.2017 року з камер відео спостереження магазину, на відеозапису зображено приміщення магазину по АДРЕСА_3 та зафіксовано як особа, схожа за статурою на ОСОБА_5 , викрала майно, належне ОСОБА_8 з автомобіля «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Самсунг Дуос, IMEI1: НОМЕР_5 IMEI 2: НОМЕР_6 , модель GT-18262, SSN18262GSMH, білого кольору з акумуляторною батареєю та 2-ома сім картами мобільного оператора Київстар: НОМЕР_7 , та мобільного оператору «Лайф» без серійного номеру. Акумулятор телефону з номером SNAA 1D614CS/2-B, вилучений в ході затримання ОСОБА_5 ;

-сканер чорного кольору для сканування сигналізації ОСОБА_15 , вилучений в ході затримання ОСОБА_5 , за допомогою якого останній відкрив автомобіль «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_4 та викрав майно потерпілого ОСОБА_8 ;

-зв`язка ключів у кількості 3 штук, вилучених в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Аналіз доказів та висновки суду

Суд визнає неналежними речові докази по справі, а саме: плоскогубці, грошові кошти у сумі 77 гривень, зв`язка ключів, та мобільний телефон, які були вилучені в ході затримання ОСОБА_5 , оскільки останні не відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 98 КПКУ, та не містять відомостей, що мають значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні.

Крім того, суд приймає до уваги доводи сторони захисту та визнає недопустимим доказом сканер чорного кольору для сканування сигналізації Шериф, начебто вилучений в ході затримання ОСОБА_5 , за допомогою якого, на думку сторони обвинувачення, останній відкрив автомобіль «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_4 та викрав майно потерпілого ОСОБА_8 .

Так, аналізом змісту протоколу затримання ОСОБА_5 від 31.01.2017 року, що наданий прокурором, та копії даного протоколу, наданої стороною захисту, встановлено, що після складання та підписання даного протоколу всіма учасниками процесуальної дії до нього було внесено доповнення про вилучення зазначеного сканера. Утім в світлокопії копії протоколу затримання, яку відразу після складання було вручено стороні захисту, таких відомостей не міститься.

Таким чином, зазначений доказ отриманий з грубим порушенням порядку, встановленого законом, а тому відповідно до положень ст.86 КПКУ є недопустимим та не може бути використаний при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що висновок експерта №17-1141/33 від 04.04.2017 року телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235, є похідним від вказаного речового доказу, суд, керуючись доктриною плодів отруйного дерева, також визнає його недопустимим та не враховує при ухваленні вироку.

Водночас, надані стороною обвинувачення докази: показання потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , протокол затримання ОСОБА_5 від 31.01.2017 року, рапорт інспектора поліції ОСОБА_13 та відеозапис із камер спостереження - суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 , майно якого двічі стало об`єктом протиправних посягань протягом декількох днів, особисто затримав ОСОБА_5 під час незакінченого замаху на повторне заволодіння його майном, після чого відразу викликав працівників поліції. Встановити особу обвинуваченого, йому сприяли професійні навики, які він отримав під час роботи на посаді оперативного співробітника. Допитаний неодноразово в суді під присягою, ОСОБА_8 давав чіткі, послідовні та переконливі показання щодо обставин встановлення особи ОСОБА_5 та його затримання. Потерпілий не має жодних сумнівів у тому, що саме ОСОБА_5 вчинив інкриміновані злочини та наполягає на його покаранні.

Показання потерпілого повністю узгоджуються із іншими доказами.

Свідок ОСОБА_12 , який є працівником поліції, підтвердив факт затримання потерпілим ОСОБА_5 неподалік від місця вчинення злочину.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_13 , в своєму рапорті від 31.01.2017 року, який є службовим документом, теж підтвердив обставини затримання обвинуваченого потерпілим безпосередньо після замаху на вчинення злочину.

На відеозаписах з камер спостереження, під час вчинення крадіжки 27.01.2017 року міститься зображення особи, схожої за зовнішніми ознаками на ОСОБА_5 .

Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованих стороною обвинувачення злочину, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинуваченого складу злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Не визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд оцінює як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи сторони захисту щодо незаконності затримання ОСОБА_5 суд вважає, не обґрунтованими, оскільки вони є безпідставними. Обвинуваченого було у відповідності із положеннями ст. 208 КПК, оскільки його застали під час замаху на вчинення злочину та на нього безпосередньо вказав потерпілий.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 в межах пред`явленого обвинувачення:

- за ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у сховище;

- за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України: не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у сховище.

За сукупністю злочинів ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

Щодо призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

ОСОБА_5 є уродженцем с.Конельська-Попівка Жашківського району Черкаської області, громадини України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у Черкаській області, мешкає у м.Одесі, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Обвинувачений не визнав свою вину, не вибачився перед потерпілим та не відшкодував завдану злочином шкоду.

Потерпілий під час судового розгляду наполягав на призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ними алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено. Обставиною , яка обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, враховуючи зазначену обтяжуючу покарання обставину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинені ними кримінальні правопорушення покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду, його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Щодо заявленого цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 10600 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Згідно із ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що під час судового розгляду справи обвинуваченим не відшкодовано потерпілому майнову шкоду у розмірі 10600 гривень, тому суд задовольняє цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди у вказаному розмірі.

Завдання майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_5 , вказаними у вироку.

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункт 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань ОСОБА_11 , пов`язаних з противоправними діями обвинуваченого, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений потерпілим розмір шкоди відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. підлягає відшкодуванню у повному обсязі, оскільки в даному випадку наявний прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою обвинуваченого, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою.

Щодо інших питань

Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.ст.1-185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення у період з 31.01.2017 по 14.02.2017 року включно із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.10.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 ККУ з випробуванням строком на три роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди у розмірі 10600 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Речові докази по справі:

- плоскогубці повернути ОСОБА_5 ;

-грошові купюри номіналом 77 гривень повернути ОСОБА_5 ;

-диск DVD-R Verbatium зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-мобільний телефон Самсунг Дуос, IMEI1: НОМЕР_5 IMEI 2: НОМЕР_6 , модель GT-18262, SSN18262GSMH, білого кольору з акумуляторною батареєю та 2-ома сім картами мобільного оператора Київстар: НОМЕР_7 , та мобільного оператору «Лайф» без серійного номеру, акумулятор телефону з номером SNAA 1D614CS/2-B-повернути ОСОБА_5 ;

-сканер чорного кольору для сканування сигналізації ОСОБА_15 , вилучений в ході затримання ОСОБА_5 знищити;

-зв`язка ключів у кількості 3 штук повернути ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:

11.09.2024