ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/4757/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/862/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №0000565 від 02.05.2024 за ч.5 ст.361 КК Українита накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з мобільним номером оператору «Life» НОМЕР_3 ;

- «MacBook» Air Apple серійний номер C02GR5BTQ6L5;

- процесор (системний блок) марки «VERSUM» з написом GamerStorm серійний номер НОМЕР_4 .

В апеляційній скарзі представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна. В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що матеріали клопотання не містять доказів вчинення будь якого кримінального правопорушення, а також причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.361 КК України. Наголосив, що ОСОБА_7 під час проведення обшуку жодним чином не перешкоджав в огляді вилученого майна та добровільно надавав його для огляду. Зазначив, що ОСОБА_7 є ФОП та здійснює діяльність з комп`ютерного програмування, а тому вилучене майно йому критично необхідне для провадження господарської діяльності та отримання заробітку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000565 від 02.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України за фактом здійснення невстановленими особами, які діючи за попередньою змовою, несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвело до витоку інформації.

Відповідно до клопотання про арешт майна свідок ОСОБА_8 пояснив, що він захоплюється програмуванням та з метою особистого розвитку, переглядаючи у мережі інтернет тематичні веб-сайти та форуми, побачив форум з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та перейшовши за посиланням побачив, що даний веб-ресурс більше схожий на хакерський форум. На вказаному форумі він побачив оголошення від користувачів «HellishD» та «el9in», які продають аккаунти користувачів різних веб-сервісів, електронні поштові скриньки тощо. Вказав, що переглядаючи профілі даного форуму він побачив, що у своїх оголошеннях з продажу аккаунтів користувачі («HellishD» та «el9in») зазначають про походження таких електронних поштових скриньок та аккаунтів - «брут», «брутфорс» - злам облікового запису за допомогою шкідливого програмного забезпечення (вірусів та інших шкідливих програм). Вказане свідчить, що ці аккаунти належали іншим, реальним особам. Також у мережі інтернет він побачив оголошення від користувача «cv4t5», в якому повідомляється про те, що вказаний користувач здійснює розробку програмного забезпечення для зламу облікових записів користувачів веб-ресурсів. На переконання свідка, аккаунти, які продаються вказаними користувачами, можуть належати громадянам України та вони продають їх для витоку, втрати інформації з них.

Орган досудового розслідування під час проведення оперативно-розшукових заходів встановив, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_7 , який за попередньою змовою групою осіб здійснює несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвело до витоку інформації.

27 червня 2024 року у період часу з 06 години 57 хвилин до 09 години 20 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_7 проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 12, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з мобільним номером оператора «Life» НОМЕР_3 ; «MacBook» Air Apple серійний номер C02GR5BTQ6L5; процесор (системний блок) марки «VERSUM» з написом GamerStorm серійний номер НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 28 червня 2024 року вищевказані предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000565 від 02.05.2024.

З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно підпадає під вимоги п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2020 року у справі № 457/1485/13-к, провадження № 51-4881км19, що згідно ч.5 ст.171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке - повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає.

Також, з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч.5 ст.171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

Доводи представника власника майна про відсутність доказів щодо вчинення будь якого кримінального правопорушення та причетність до вчинення ОСОБА_7 не приймаються до уваги, оскільки на даний час досудове розслідування тільки розпочате та проводяться необхідні слідчі розшукові дії з метою встановлення чи було вчинене кримінальне правопорушення та коло причетних осіб.

Посилання представника власника майна на те, що вилучене майно необхідно ОСОБА_7 для проведення господарської діяльності, а також про те, що ОСОБА_7 не перешкоджав огляду цих предметів, не приймаються до уваги, оскільки зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, слідчим суддею наданий дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, мобільних пристроїв, планшетів, ноутбуків, тобто саме того майна, яке було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню у кримінальному провадженні №0000565 від 02.05.2024 за ч.5 ст.361 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді