Справа № 185/7816/24
Провадження № 1-кс/185/1000/24
У Х В А Л А

31 липня 2024 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області, освіта повна середня, не працюючого, інваліда дитинства 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого судимість,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024 за № 0000876, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 12.06.2024 року приблизно о 00.30 год. (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), в період запровадженого в України воєнного стану, знаходячись разом із невстановленою під час розслідування особою, проходячи у дворі будинку АДРЕСА_3 , звернув увагу на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_7 .

Зупинившись біля вказаного автомобіля, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, про що узгодив протиправні дії із невстановленою під час розслідування особою.

Реалізуючи свій сумісний злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, разом із невстановленою слідством особою, скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна та будь-яких інших осіб, будучи впевненим в тому, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, перебуваючи біля вказаного автомобілю, за допомогою заздалегідь підготовленого ключа, відкрутили переднє ліве колесо транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», д.н. НОМЕР_1 , повторно вчинивши таємне викрадення літньої гуми колеса марки «ROSAVA» itegro, розмірами 185/65R15, та диску марки «COM4WHEELS» 15х61/2JH2, загальною вартістю 3766,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_5 сумісно із невстановленою під час розслідування особою з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 20.06.2024 року приблизно о 02.45 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений), в період запровадженого в України воєнного стану, проїжджаючи на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21102» повз будинок АДРЕСА_4 , звернув увагу на автомобіль марки «ВАЗ 21102», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , та який перебував на ділянці місцевості біля вказаного будинку.

Зупинившись на проїзній частині, неподалік вказаного автомобілю, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника транспортного засобу, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до автомобілю марки «ВАЗ 21102», державний номерний знак НОМЕР_2 , таза допомогою заздалегідь підготовленого ключа, відкрутив заднє праве колесо вказаного транспортного засобу, потворно вчинивши таємне викрадення літньої гуми марки «Premiori» R13 та алюмінієвого диску PCD 4x98 ЕТ29 R13, загальною вартістю 1753,50 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_5 09.07.2024 року приблизно о 02.00 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений), в період запровадженого в України воєнного стану, проїжджаючи на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21102» повз будинок АДРЕСА_4 , звернув увагу на автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_3 , що перебував у користуванні ОСОБА_9 , та який перебував на ділянці місцевості, розташованої біля вказаного будинку.

Зупинившись неподалік зазначеного автомобілю, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони користувача вказаного транспортного засобу, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, діючи в умовах воєнного стану, підійшов до автомобілю марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_3 , тавідкрутив два колеса, потворно вчинивши таємне викрадення всесезонної гуми марки «ROSAVA» БЦ-20, розмірами 175/70R13, та штампованих дисків PCD 4x98 ET29, загальною вартістю 3 889,20 гривень, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 13.07.2024 року приблизно о 03.11 год. (більш точний час під час розслідування не встановлений), в період запровадженого в України воєнного стану, приїхав до паркувальної зони, що розташована біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_4 , де звернув увагу на автомобіль марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_4 , що перебував у користуванні ОСОБА_10 , та який знаходився на вказаному майданчику.

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, шляхом незаконного проникнення до салону вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , використовуючи як знаряддя вчинення злочину заздалегідь заготовлений предмет, який приніс із собою з метою відкриття багажного відділення, пошкодив замок багажника транспортного засобу марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_4 . Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна та будь-яких інших осіб, будучи впевненим у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не помічений, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, повторно таємно викрав з багажнику автомобілю компресор марки «Vitol», модель К-20, вартістю 642,18 гривень, та набір головок марки «Intertool»1/2, на 21 предмет ЕТ-6021, загальною вартістю 787,54 грн, чим спричинив ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1 429,72 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

29.07.2024 року вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000876 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану; таємних викрадень чужого майна (крадіжок), вчинених повторно, в умовах воєнного стану; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до сховища, вчиненого в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

-протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_7 від 18.06.2024;

-протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_11 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2024;

-протоколами огляду дисків від 10.07.2024 та від 13.07.2024;

-висновком за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №3636/24 від 22.07.2024;

-рапортом працівників ВПК Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області;

-протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_8 від 11.07.2024;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2024;

-протоколами огляду дисків від 17.07.2024;

-висновок за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №3637/24 від 22.07.2024;

-протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_9 від 10.07.2024;

-протоколом огляду предмету від 10.07.2024;

-протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_12 від 10.07.2024;

-протоколами огляду дисків від 11.07.2024;

-висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №3638/24 від 22.07.2024;

-протоколом допиту потерпілого від 19.07.2024;

-протоколом огляду диску від 17.07.2024;

-висновком експерта №СЕ-19/104-24/29245-ТВ від 23.07.2024.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, підозрюваному ОСОБА_5 відомі дані потерпілих та свідків по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим слідство вважає, що останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого або застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2024 за № 0000876 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

29 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану; таємних викрадень чужого майна (крадіжок), вчинених повторно, в умовах воєнного стану; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням до сховища, вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив тяжкі злочини, схильний до вчинення злочинів, є інвалідом дитинства 3 групи, розлучений, не має постійного місця роботи, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, а саме те, що він не працює, отримує пенсію по інвалідності, тяжкість правопорушень, за вчинення яких він підозрюється, вважаю за необхідне визначити йому заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування не може перевищувати двох місяців, що обраховується з дня повідомлення особі про підозру.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 16 години 30 хвилин 31 липня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 16 години 30 хвилин 28 вересня 2024 року.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1