У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000717 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків,

В С Т А Н О В И В:

Відділом розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000717 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Установлено, що 11.11.2024, о 16 год. 55 хв., в темний час доби, ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався по вулиці Європейській у напрямку від вулиці Шевченка до вулиці Юліана Матвійчука в місті Полтава. Проїжджаючи навпроти будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР) при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможній виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалася справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

15 листопада 2024 року начальником відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16 листопада 2024 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_12 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів (строк дії ухвали до 10 год. 30 хв. 14 січня 2025 року).

16 листопада 2024 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але останній 16 листопада 2024 року добровільно біологічні зразки букального епітелію надавати відмовився, про що власноруч зробив відповідний запис в постанові.

Окрім цього, 16 листопада 2024 року підозрюваного ОСОБА_4 запрошено на медичний огляд з метою виявлення фактів вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відповідно до п. 8 Розділу І, Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015. Перебуваючи в КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», 16.11.2024 підозрюваний ОСОБА_7 від медичного огляду відмовився.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого з огляду на його необґрунтованість.

Захисник підтримав свого підзахисного та просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого з огляду на його необґрунтованість, приєднав до матеріалів клопотання заперечення на одному аркуші.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст. 28 Конституції України). Право на особисту (тілесну) недоторканність - найважливіше демократичне право, яке отримало правове визнання не тільки на рівні конституції, а й у міжнародних актах, зокрема, у Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації про захист всіх осіб від тортур та інших жорстоких, нелюдських чи таких, що принижують гідність видів поводження чи покарання, тощо. Визнання, дотримання і захист прав і свобод людини і громадянина - обов`язок держави та її органів, у тому числі органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обмеження прав людини може бути здійснено виключно за рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом (ст. 29 Конституції України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У деяких випадках, у процесі досудового розслідування, надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків суперечить практиці ЄСПЛ. Біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, але примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе має будь-яка особа.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи практику та рішення Європейського Суду (справа "Яллох проти Німеччини") доцільно зауважити на тому, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Враховуючи, що орган досудового розслідування просить відібрати біологічні зразки у підозрюваного, який відмовився від добровільного їх надання, з метою проведення експертного дослідження, слідчий суддя вважає, що задоволення такого клопотання порушуватиме основні засади кримінального провадження, встановлені ст. 7 КПК України, в тому числі: законності, свободи від самовикриття, оскільки слідчий не зазначає, що така експертиза потрібна для отримання належного доказу на підтвердження винуватості чи невинуватості підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

Крім того, у клопотанні слідчого відсутні відомості про виконання процесуальних дій, з якими законодавство пов`язує можливість вирішення питання про надання дозволу на відбирання біологічних зразків примусово, зокрема, до клопотання не додано постанову про призначення експертизи, а також матеріалів, які б підтверджували те, що з ОСОБА_4 проводилися процесуальні дії відповідно до правил, передбачених ст. 241 КПК України, зокрема, не додано протокол, який би мав бути складений при відібранні біологічних зразків від особи та в якому і мала бути зафіксована відмова особи від добровільного надання біологічних зразків.

У матеріалах міститься лише постанова прокурора про відібрання зразків для проведення експертизи та запис на постанові про те, що він відмовляється від надання зразків.

Слідчий суддя враховує, що примус є єдиним можливим засобом, що унеможливлює надання оцінки обставинам на які наголошує практика Європейського суду з прав людини та з урахуванням зазначеної практики, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 159-164, 245, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000717 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1