Справа №766/5160/23
н/п 1-кс/766/5458/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001488 від 13.07.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням в інтересах ОСОБА_4 , в якому просила: скасувати арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладений 07.09.2023 року слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилалася на те, що 07.09.2023 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , наклав арешт на майно, що перебуває у приватній власності потерпілої ОСОБА_7 , а саме: на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання слідчої, слідчий суддя посилався на те, що СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001488 від 13.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Посилаючись на ст. ст. 131, 132, 170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів провадження, вказане майно може бути предметом кримінального правопорушення, стороною обвинувачення доведено існування реальних ризиків його відчуження, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, вона, адвокат, вважає що арешт, накладений на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню оскільки в даному випадку будь-які, встановлені законом підстави для накладення арешту на вказану квартиру, відсутні. Так, 25.10.2021 року між ОСОБА_8 , який представляв інтереси ОСОБА_4 на підставі довіреності від 28.08.2019 року, та ОСОБА_7 було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона до підписання цього договору отримала від ОСОБА_8 500 000 грн. з обумовленим строком повернення до 24.04.2022 року. Позика надана безвідсотково з поетапним поверненням коштів. Крім підписання вказаного договору позики, ОСОБА_7 також власноручно написала розписку про отримання грошей. В забезпечення своєчасного та належного виконання договору позики від 25.10.2021 року в той же день між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також було укладено іпотечний договір. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_7 передала ОСОБА_8 в іпотеку належну їй на підставі договору дарування від 10.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 7 іпотечного договору у разі невиконання позичальником зобов`язань, встановлених Основним договором, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до п. 11 іпотечного договору ОСОБА_7 також зобов`язалася, зокрема, без письмової згоди ОСОБА_4 не здійснювати дій, пов`язаних із зміною права власності або користування на предмет іпотеки, його обмеженнями будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: не передавати в наступну іпотеку оренду (найм), спільну власність (діяльність), не ставити осіб на реєстраційний облік, і таке інше, не пізніше наступного дня після настання змін надати іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з предметом іпотеки, в тому числі, про посягання на нього з блоку третіх осіб. ОСОБА_7 виконувала умови договору позики до 24.02.2022 року. Після цього вона, не заперечуючи проти виплати позики, посилаючись на тимчасові труднощі, припинила встановлені договором позики виплати грошових коштів. Законність та правомірність укладених договорів ОСОБА_7 ніколи не оспорювала. Згодом ОСОБА_7 перестала виходити на зв`язок та заблокувала ОСОБА_8 . У зв`язку з цим ОСОБА_4 мав намір звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Перед зверненням до суду, ОСОБА_8 вирішив перевірити чи немає нових арештів на квартиру, вважаючи, що могли з`явитися арешти від банків або за борги по комунальним платежам. ОСОБА_8 було виявлено арешт, накладений на підставі ухвали слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_5 від 07.09.2023 року. Однак слідчий суддя не залучив ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_8 до участі у справі. Судом також не враховано, що ні ОСОБА_4 , ні його представник, ні ОСОБА_7 не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні, жодній особі не повідомлено про підозру, що ОСОБА_7 не оспорює договір іпотеки і не вказує на якісь незаконні дії іпотекодержателя. Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Квартира, на яку слідчим суддею накладено арешт, не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не відповідає ознакам речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України. ОСОБА_7 ініціювала накладення арешту на квартиру, яку вона передала в іпотеку, тільки з метою уникнути повернення грошових коштів, які вона отримала згідно договору позики. Виходячи з викладеного, арешт накладений на квартиру АДРЕСА_2 , є безпідставно накладеним та підлягає скасуванню. Зняття арешту не суперечить вимогам діючого законодавства.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання повідомлялися у встановленому законом порядку, що підтверджується довідками про доставку смс-повісток.

Дослідивши матеріали, що долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна має власник або володілець майна. Разом з тим, ОСОБА_4 не є власником чи володільцем квартири, на яку було накладено арешт, у зв`язку з чим він не має права на звернення до слідчого судді з таким клопотанням.

Оскільки кримінальним-процесуальним кодексом не передбачено можливість повернення клопотання про скасування арешту майна у зв`язку із його поданням неуповноваженою особою, слідчий суддя виносить ухвалу саме про відмову у задоволені поданого клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001488 від 13.07.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1